Справа №601/219/26 
Провадження № 2/601/865/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2026 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Клим Т.П.,
з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.В
переглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду у м. Кременці заочне рішення в цивільній справі № 601/219/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив :
 
29.01.2026 до Кременецького районного суду Тернопільської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2524533 від 15 червня 2020 року у розмірі 49151 грн. 25 коп., яка складається з простроченої заборгованісті за сумою кредиту 14985 грн. та простроченої заборгованісті за сумою відсотків 34166,25 грн. понесені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. Розгляд справи просив провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за відсутності позивача, у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
23.03.2026 позов було розглянуто та винесено заочне рішення, яким вимоги позивача було задоволено, й зокрема ухвалено стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №2524533 від 15.06.2020 в розмірі 49151 грн. 25 коп., суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривні та 8 000 грн. витрат на правничу допомогу. 
21.04.2026 відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2026 року, ухваленого у цивільній справі №601/219/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 не з`явилася у судове засідання з поважних причин, оскільки, перебувала за кордоном (у Республіці Польща) разом з малолітньою дитиною у зв`язку із повномасштабним вторгненням РФ в Україну. Належним чином про час та місце судового розгляду повідомлена не була, судових повісток на свою фактичну адресу не отримувала. Вказує на обставини, що мають істотне значення для справи, зокрема сплив позовної давності. Зазначає, що кредитний договір було укладено 15.06.2020, а строк позовної давності (3 роки) за основними зобов`язаннями сплив. Вказує на незаконність нарахування штрафних санкцій: сума стягнення містить пеню та штрафи. Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану та у 30-денний строк після його припинення, споживач звільняється від відповідальності за прострочення, а пеня та штрафи підлягають списанню. Окрім того, зазначає про неспівмірність витрат на адвоката. Вважає, що сума 8 000 грн за типову кредитну справу є необґрунтованою та завищеною. З цих підстав вважає, що заочне рішення від 23 березня 2026 року підлягає до скасування.
Ухвалою від 29.04.2026 прийнято заяву до розгляду та призначено судове засідання для розгляду заяви на 14 травня 2026 року на 11 год. 
12.05.2026 до суду через систему «Електронний суд» від представниці ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Жилко Т.В. надійшла заява у справі, в якій вона зазначає, що аргументи наведені у заяві відповідача є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором. Вказує, що позивачем не пропущено строк для звернення з вказаним позовом до суду. Зазначає, що проценти за користування кредитом не є штрафною санкцією, а є платою за користування грошовими коштами, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17. Тому вказаними змінами передбачено звільнення споживача від відповідальності за прострочення зобов`язань, зокрема від сплати неустойки (штрафу, пені) виконання та інших платежів, що мають штрафний характер, а також заборону збільшення процентної ставки з підстав прострочення. Однак наведені положення не звільняють позичальника від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, нараховані відповідно до умов договору та статей 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, як плату за користування грошовими коштами. У даному випадку проценти нараховані не як санкція за прострочення, а як елемент плати за користування кредитом, прямо погоджений сторонами при укладенні договору. Розмір процентної ставки, порядок її нарахування та строк користування кредитом були визначені в договорі та доведені до відома Відповідача до моменту його підписання. Зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн є реальними, необхідними, підтвердженими належними доказами та співмірними із характером і обсягом наданої правової допомоги, у зв`язку з чим підлягають стягненню з Відповідача у повному обсязі.
Ухвалою від 15.05.2026 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2026 року, ухваленого у цивільній справі №601/219/26 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання на 10 годину 10 хвилин 03 червня 2026 року.
В судове засідання заявник не з`явився, подала заяву про розгляд справи без її участі.
Представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не з`явився, подав заяву в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.
15.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 2524533, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 15 000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитом, в розмірі визначеному у даному договорі.
Із виписки з особового рахунку за кредитним договором №2524533 від 15.06.2020 слідує, що сума заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на дату подання позову становить 49151, 25 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 14985 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків – 34 166,25 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом.
26.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № ККАУ-26022021, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № №2524533 від 15.06.2020.
З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не належним чином виконує умови зобов`язання.
Відповідач в обґрунтування заяви зазначила зокрема сплив позовної давності. Вважає, що оскільки Кредитний договір було укладено 15.06.2020 то строк позовної давності (3 роки) за основними зобов`язаннями сплив.
Щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та ч. 5 ст. 261 ЦК України).
Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19» №540-ІХ від 30.03.2020 Перехідні та прикінцеві положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 в Україні запроваджено карантин, який продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, №630 від 27.05.2022, №928 від 19.08.2022, № 1428 від 23.12.2022 до 30.04.2023.
У постанові від 22.09.2022 по справі №920/724/21 Верховний Суд зазначив про автоматичне продовження строків позовної давності пов`язане саме зі встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх продовження в силу закону. Підсумовуючи вищезазначене, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої Документ сформований в системі «Електронний суд» 14.07.2025 2 респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.
Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинного на момент звернення позивача до суду з позовом, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. статтями 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації по відношенню до України, відповідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - на території України з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та затверджувався Верховною радою України та діє до цього часу. 
За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що діяли до 04.09.2025, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
З огляду на викладене, на час дії встановленого карантину та воєнного стану (до 04.09.2025), строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, не сплив.
Отже, у цих спірних правовідносинах позовна давність в силу пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, не спливла, та правові підстави для застосування позовної давності, за заявою відповідача, відсутні.
Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21.
З огляду на наведене суд погоджується з твердженнями представника позивача про те, що твердження відповідача про застосування строків позовної давності до задоволення не підлягають.
Окрім того, відповідач не заперечує факту укладення ним вказаного договору і отримання кредитних коштів. Заборгованості за відсотками він не визнає та заперечує проти їх стягнення, з огляду на те, що вважає,що стягнення містить пеню та штрафи. Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану та у 30-денний строк після його припинення, споживач звільняється від відповідальності за прострочення, а пеня та штрафи підлягають списанню. 
Разом з тим, згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість становить 49151 грн. 25 коп., яка складається з простроченої заборгованісті за сумою кредиту – 14985 грн. Та простроченої заборгованісті за сумою відсотків– 34166,25 грн. 
Суд зазначає, що проценти за користування кредитом не є штрафною санкцією, а є платою за користування грошовими коштами, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17.
Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне:
Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору № 0107 від 01.07.2025 про надання правової (правничої) допомоги, укладеного з АО «Апологет».; ордер на надання правничої допомоги серії ВС №1381377; акт №808 наданих послуг від 12.01.2026, згідно якого сума послуг складає 8000 грн.; детальний опис наданих послуг до акту № №808.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, клопотання відповідача про зменшення суми витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ТОВ «Кредит-Капітал» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в розмірі 4000 грн.
На підставі ст.ст. 11, 207, 512, 514, 526, 527, 626,-629, 638, 1046-1050, 1054-1057 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 247, 263-265, 268, 273, 280-289, 352-355 ЦПК України, , суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість за кредитним договором №2524533 від 15.06.2020 в розмірі 49151 (сорок дев`ять тисяч сто п`ятдесят одна) грн. 25 коп..
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) гривні 40 (сорок) копійок та 4 000 (чотири тисячі) витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Сторони по справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання та місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Головуючий: | |