ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 600/2317/25-а
адміністративне провадження № К/990/32416/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Білак М.В., Уханенка С.А.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №600/2317/25-а
за позовом заступника керівника Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року, прийняту у складі судді Лелюк О.П., та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2025 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Капустинського М.М. суддів Шидловського В.Б., Сапальової Т.В.,
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1. У травні 2025 року заступник керівника Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці щодо не приведення споруди цивільного захисту (бомбосховища) - будівлі інв. НОМЕР_1, яка знаходиться на території військового містечка № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 до належного стану, шляхом поставлення її на облік фонду захисних споруд цивільного захисту з метою використання за призначенням відповідно до Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138;
- зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці вчинити дії щодо приведення споруди цивільного захисту (бомбосховища) - будівлі інв. НОМЕР_1, яка знаходиться на території військового містечка НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1 до належного стану, шляхом поставлення її на облік фонду захисних споруд цивільного захисту з метою використання за призначенням відповідно до Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про те, що відповідач порушує законодавство України у сфері використання та забезпечення функціонування об`єкту цивільного захисту (захисної споруди), не вживає заходів, спрямованих на приведення захисної споруди цивільного захисту - будівлі інв. НОМЕР_1, яка знаходиться на території військового містечка НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, у стан, придатний для використання за цільовим призначенням для укриття населення, оскільки вказана споруда цивільного захисту не зареєстрована та не перебуває на обліку об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, що позбавляє використовувати її за призначенням, тобто для захисту населення. Така бездіяльність балансоутримувача цієї споруди цивільного захисту - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці в умовах збройної агресії проти України, створює потенційну загрозу життю і здоров`ю цивільного населення. На думку позивача вказана позовна заява є єдиним ефективним способом захисту порушених прав та інтересів держави, оскільки орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо захисту порушених інтересів держави, відсутній.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2025 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом заступника керівника Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
4. Суд першої інстанції, а з ним погодився і суд апеляційної інстанції, відмовив у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду. Суди виходили з того, що Чернівецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону повторно подано до адміністративного суду позов до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці з, фактично, тими самими позовними вимогами, які вже були вирішені Чернівецьким окружним адміністративним судом у справі №600/6021/23-а.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погоджуючись із ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2025 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.
6. Обґрунтовуючи наявність підстав для касаційного оскарження, заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону посилається на те, що суди попередніх інстанцій, відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшли помилкового висновку про те, що предмет позову у справі №600/2317/25-а є тотожним із предметом позову у справі №600/6021/23-а. Касатор зазначає, що судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях не взято до уваги те, що у вказаних справах різний склад сторін, а саме у справі №600/6021/23-а позивачем було Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області, а у справі №600/2317/25-а - Чернівецька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону як самостійний позивач. Крім того у справі №600/6021/23-а судом вирішувалося питання, зокрема, про правову природу будівлі, яка не є захисною спорудою цивільного захисту, а є найпростішим укриттям; правову природу Акту оцінки споруди (будівля інв. НОМЕР_1, яка знаходиться на території військового містечка НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1 щодо можливості її використання для укриття населення як найпростішого укриття від 10.08.2023. Натомість, предметом позову у справі №600/2317/25-а є визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці привести у відповідність споруду цивільного захисту (бомбосховища) - будівлі інв. НОМЕР_1, яка знаходиться на території військового містечка НОМЕР_1, що за адресою: АДРЕСА_1 до належного стану, виключно шляхом поставлення її на облік фонду захисних споруд цивільного захисту з метою використання за призначенням відповідно до Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138. Отже, предмети позовів у справі №600/6021/23-а та у справі, що розглядається (№600/2317/25-а), хоч і є взаємопов`язаними, але є різні, також є різними і підстави звернення до суду.
7. Заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону надав до Суду письмові пояснення, в яких просить скасувати ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.05.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі №600/2317/25-а, а справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.
ІV. Позиція інших учасників справи
8. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці надав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому посилається на те, що вимоги Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону є необґрунтованими та не містять нормативного підґрунтя, що свідчить про їх безпідставність, з чого вбачається відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, тому просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги.
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
9. Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Білак М.В., Уханенка С.А. 04 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження за скаргою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2025 року.
10. Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2026 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження з 14 липня 2026 року.
VI. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду
11. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
12. З огляду на викладені приписи статті 341 КАС України, Суд здійснює перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги. 
13. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що є таке, що набрало законної сили рішення суду між тими самими сторонами, з того самого предмету спору та з тих самих підстав, тому наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі згідно з пунктом 2 частини першої статті 170 КАС України.
14. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 11-257заі18, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
15. За правилами пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
16. Умовами застосування цієї підстави для відмови у відкритті провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони мають співпадати) та остаточне вирішення тотожного спору рішенням або постановою суду, ухвалою про закриття провадження в адміністративній справі, яке набрало законної сили.
17. Необхідно зауважити, що відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
18. Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
19. Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
20. Верховний Суд зазначає, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
21. Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.
22. Таким чином, спірним є питання наявності в межах двох справ одночасної сукупності вищевказаних умов для відмови у відкритті провадження у справі, що розглядається.
23. Із матеріалів цієї справи убачається, що у вересні 2023 року керівник Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Чернівецькій області звертався до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про визнання протиправною бездіяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці щодо не приведення споруди цивільного захисту (бомбосховища) - будівлі інв. НОМЕР_1, яка знаходиться на території військового містечка № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 до належного стану та зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці вчинити дії щодо приведення споруди цивільного захисту (бомбосховища) - будівлі інв. НОМЕР_1, яка знаходиться на території військового містечка № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 до належного стану.
24. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року у справі №600/6021/23-а у задоволенні позову керівника Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, поданого в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю. Вказане рішення суду у справі №600/6021/23-а набрало законної сили 08 червня 2024 року.
25. Зі змісту цього позову вбачається, що він пред`явлений заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про: визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не приведення споруди цивільного захисту (бомбосховища) - будівлі інв. НОМЕР_1, яка знаходиться на території військового містечка № НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 до належного стану, шляхом поставлення її на облік фонду захисних споруд цивільного захисту з метою використання за призначенням у відповідності до Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138; зобов`язання відповідача вчинити дії щодо приведення споруди цивільного захисту (бомбосховища) - будівлі інв. НОМЕР_1, яка знаходиться на території військового містечка НОМЕР_1, що за адресою: АДРЕСА_1 до належного стану, шляхом поставлення її на облік фонду захисних споруд цивільного захисту з метою використання за призначенням у відповідності до Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138.
26. З наведеного убачається, що із цим позовом керівник Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону звернувся до суду самостійно, а з позовом, поданим ним у вересні 2023 року - в особі Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Чернівецькій області.
27. Верховний Суд звертає увагу на те, що умови та особливості звернення до адміністративного суду прокурора визначені статтею 53 КАС України.
28. Частиною третьою статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
29. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу (частина четверта статті 53 КАС України).
30. Частиною першою статті 54 КАС України визначено, що органи та особи, які визначені у статті 53 цього Кодексу і звертаються до адміністративного суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права закінчувати справу примиренням.
31. Правові засади організації і діяльності прокуратури України визначені Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) статтею 1 якого установлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
32. Абзацами 1, 2 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
33. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
34. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (абзаци 1, 2 частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
35. Аналіз положень частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесено повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
36. Ці дві підстави для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді відрізняються як за передумовами, так і за наслідками.
37. У першому випадку прокурор набуває права на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно. Нездійснення такого захисту проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, коли він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але, всупереч цим інтересам, за захистом до суду не звертається. Водночас здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неефективною.
38. У разі відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження щодо здійснення захисту законних інтересів держави або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
39. У цій справі, обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначив про те, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці порушує законодавство України у сфері використання та забезпечення функціонування об`єкту цивільного захисту (захисної споруди), не вживає заходів, спрямованих на приведення захисної споруди цивільного захисту - будівлі інв. НОМЕР_1, яка знаходиться на території військового містечка НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, у стан, придатний для використання за цільовим призначенням для укриття населення, оскільки вказана споруда цивільного захисту не зареєстрована та не перебуває на обліку об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, що позбавляє використовувати її за призначенням, тобто для захисту населення. Також позивач зазначав про те, що вказана позовна заява є єдиним ефективним засобом захисту порушених прав та інтересів держави, оскільки орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо захисту порушених інтересів держави відсутній.
40. У справі №600/6021/23-а керівник Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на обґрунтування позовної заяви, з якою він звернувся до суду в особі Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Чернівецькій області зазначав про те, що згідно акту оцінки захисної споруди цивільного захисту (бомбосховища) - будівлі інв. НОМЕР_1/18, яка знаходиться на території військового містечка НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 від 10.08.2023, загальний стан захисної споруди оцінюється як обмежено працездатний, відсутня система вентиляції, відсутня система водопостачання, не створено та не забезпечено необхідного запасу питної та технічної води, відсутня каналізаційна система (вигрібні ями, пудр-клозети, виносні баки, ємності для нечистот тощо), відсутня система опалення, наявна система електропостачання, однак відсутнє резервне освітлення, відсутня система зв`язку та оповіщення, відсутні автоматичні системи пожежогасіння та сигналізації (пожежні крани, вогнегасники чи інші первинні засоби пожежогасіння), а також не забезпечено вільний доступ осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, у зв`язку із чим, військовослужбовці, які виконують свій військовий обов`язок по захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації, службові особи та працівники не мають можливості скористатись єдиним на території військового містечка НОМЕР_1 у м. Чернівці бомбосховищем для свого укриття під час авіаційної чи артилерійських обстрілів, що становить загрозу для життя та здоров`я через неможливість їх укриття у разі небезпеки. При цьому, позивач посилався на те, що Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Чернівецькій області, як спеціально уповноваженим органом у сфері контролю за станом утримання та використання об`єктів цивільного захисту, не вжито повних, вичерпних та достатніх заходів, спрямованих на зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці щодо приведення вказаної захисної споруди цивільного захисту до належного стану, тобто придатного для використання цієї споруди за призначенням для захисту населення. 
41. Таким чином, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на суб`єктний склад учасників спору в справах №600/6021/23-а та №600/2317/25-а, а також не надали оцінки наведеним обставинам. Зокрема, поза увагою судів залишилося те, що в цій справі заступник керівника Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону звернувся до суду з позовом у зв`язку з відсутністю органу, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту законних інтересів держави. Натомість із позовом у справі № 600/6021/23-а він звернувся через те, що вважав захист інтересів держави відповідним суб`єктом владних повноважень неналежним.
42. У зв`язку з наведеним Верховний Суд уважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.
43. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
44. Ураховуючи наведене Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2025 року з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону задовольнити.
2. Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2025 року у справі №600/2317/25-а скасувати.
3. Справу №600/2317/25-а направити для продовження розгляду до Чернівецького окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Кашпур 
Судді: М.В. Білак
С.А. Уханенко