КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року Київ № 320/54657/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом Національного природного парку «Сколівські Бескиди» 
до Державної аудиторської служби України
про визнання протиправною та скасування вимоги в частині пункту 2,
в с т а н о в и в:
I. Зміст позовних вимог
Національний природний парк «Сколівські Бескиди» (далі – позивач, НПП «Сколівські Бескиди», Парк, об`єкт контролю) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної аудиторської служби України (далі – відповідач), в якому просили суд: 
- визнати протиправною та скасувати вимогу Державної аудиторської служби України, оформлену листом від 26.07.2024 № 000700-14/9149-2024 «Про усунення виявлених порушень» в частині пункту « 2» - вжити відповідно до статей 130-136 Кодексу законів про працю України заходів для відшкодування матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок проведення завищених витрат на оплату праці.
II. Позиція позивача та заперечення відповідача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України. Парк віднесено до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України. 
Зазначили, що відповідачем у період з 23.04.2024 по 15.07.2024 було проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності НПП «Сколівські Бескиди» за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, за результатами якої складено акт ревізії від 22.07.2024 №000700-22/11, у якому встановлено порушення вимог статті 98 КЗпП України, статті 13 Закону № 108/95-ВР, пункту 3 Порядку № 686, що призвело до проведення завищених витрат на оплату праці внаслідок встановлення непередбачених законодавством надбавок за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 на загальну суму 1 734 752,43 грн (в т. ч. за 2021 рік – 559 472,23 грн, за 2022 рік – 609 586,66 грн та за 2023 рік – 565 693,54 грн) та, як наслідок, до зайвого нарахування та перерахування єдиного соціального внеску (далі – ЄСВ) на суму 358 476,67 грн (в т. ч. за 2021 рік – 114 355,12 грн, за 2022 рік – 126 172,77 грн та за 2023 рік – 117 948,77 грн), чим порушено вимоги пункту 1 статті 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Парку на загальну суму 2 093 229,10 грн.
На підставі акта Державною аудиторською службою України скеровано Парку вимогу, яка оформлена листом від 26.07.2024 №000700-14/9149-2024 «Про усунення виявлених порушень», відповідно до оскаржуваного пункту 2 якої вимагали вжити відповідно до статей 130-136 Кодексу законів про працю України заходів для відшкодування матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок проведення завищених витрат на оплату праці.
На переконання позивача, на усіх працівників Парку, в залежності від того, у якому структурному підрозділі вони працюють, покладено завдання із безпосереднього виконання природоохоронних, науково-дослідних, еколого-освітніх, рекреаційних функцій, а також функцій з охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду, або ж забезпечення своєю працею виконання таких функцій іншими структурними підрозділами.
Втім, твердження відповідача про те, що встановлення та виплата надбавки за вислугу років працівникам НПП «Сколівські Бескиди», зокрема: головному бухгалтеру, головному економісту, провідному інженеру з охорони праці, провідному інспектору з кадрів, провідному юристконсульту, провідному економісту, провідному бухгалтеру, провідному інженеру із застосування комп`ютерів, провідному інженеру з будівництва та капітального ремонту, провідному інженеру, майстру дільниці, бухгалтерам лісництв, бухгалтеру господарської дільниці, механіку І категорії, завідувачу складом, диспетчеру, архіваріусу, прибиральникам, сторожам, робітникам з благоустрою та водіям, не передбачені законодавством є повністю безпідставними та спростовуються долученими до позовної заяви положеннями про структурні підрозділи Парку, якими визначаються основні їх завдання. 
Зазначили, що без належного функціонування усіх структурних підрозділів Парку та усіх працівників, які працюють в таких підрозділах, неможливе виконання усіх завдань Парку, визначених статтею 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та Положенням про Національний природний парк «Сколівські Бескиди», а також досягнення мети діяльності Парку.
Звернули увагу, що Порядком № 686 передбачено можливість виплати надбавки за вислугу років керівним працівникам, професіоналам, фахівцям, технічним службовцям і робітникам установ природно-заповідного фонду, які не лише безпосередньо виконують природоохоронні, науково-дослідні, еколого-освітні, рекреаційні функції, а також функції з охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а й працівникам, які своєю працею забезпечують виконання іншими працівниками таких функцій.
Крім того, організація оплати праці в Парку у період, за який проводилась ревізія здійснювалась із урахуванням Колективного договору НПП «Сколівські Бескиди» на 2020-2022 роки, схваленого загальними зборами трудового колективу НПП «Сколівські Бескиди» 11.09.2020, зареєстрованого Сколівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження від 24.09.2020 № 224 та Колективного договору на 2022-2025 роки, схваленого загальними зборами трудового колективу НПП «Сколівські Бескиди», зареєстрованого відповідно до рішення Сколівської міської ради 15.09.2022 № 408.
Пунктом 11 Розділу «Оплата праці» Колективного договору на 2020-2022 роки передбачено проведення винагороди за вислугу років працівникам установи щомісячно в залежності від фінансового стану установи у відсотках до тарифної ставки (окладу і посадового окладу) за основною посадою залежно від стажу роботи (додаток 9).
Аналогічне положення передбачено у пункті 11 Розділу «Оплата праці» Колективного договору на 2022-2025 роки.
Додатком 9 до Колективних договорів Парку затверджено Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам НПП «Сколівські Бескиди», яке розроблене відповідно до Законів України «Про оплату праці», «Про колективні договори і угоди», Кодексу законів про працю України та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2018 № 686.
Назване Положення поширюється лише на постійних працівників НПП «Сколівські Бескиди» (пункт 1.3 Положення). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення винагорода за вислугу років не виплачується: тимчасовим працівникам; особам, які працюють за сумісництвом.
Таким чином, на думку позивача, відповідачем зроблено помилкові висновки про порушення Парком статті 98 Кодексу законів про працю України, статті 13 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці», пункту 3 Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам установ природно-заповідного фонду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам установ природно-заповідного фонду України» від 29.08.2018 № 686, та проведення завищених витрат на оплату праці внаслідок встановлення непередбачених законодавством надбавок за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 на загальну суму 1 734 752,43 грн, та як наслідок, зайвого нарахування і перерахування єдиного соціального внеску на суму 358 476,67 грн, чим порушено вимоги пункту 1 статті 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та заподіяно матеріальної шкоди (збитків) Парку на загальну суму 2 093 229,10 грн.
Відповідач проти позову заперечував, надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили суд відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому.
Повідомили, що в ході ревізії перевірялось питання «Штатна дисципліна. Видатки на оплату праці працівників та нарахування на заробітну плату».
Порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам установ природно-заповідного фонду України врегульований постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам установ природно-заповідного фонду України» від 29.08.2018 № 686.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 686 надбавка за вислугу років виплачується керівним працівникам, професіоналам, фахівцям, технічним службовцям і робітникам установ природно-заповідного фонду, які забезпечують і безпосередньо виконують природоохоронні, науково-дослідні, еколого-освітні, рекреаційні функції, а також функції з охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду, крім тих працівників, для яких встановлено інші умови та розміри виплати надбавок за стаж роботи. 
Зауважили, що внутрішнім документом підприємства, установ, організації, в якому містяться вимоги, завдання, права та обов`язки, сфера відповідальності, функції та повноваження усіх працівників, які вони мають виконувати на займаній посаді, для забезпечення ефективної роботи трудового колективу, є посадові інструкції працівників.
Ревізією дотримання вимог законодавства при установленні та виплаті надбавки за вислугу років працівникам НПП «Сколівські Бескиди», проведеною суцільним порядком шляхом співставлення наказів про прийняття на посаду з даними особових рахунків працівників, установлено, що упродовж досліджуваного періоду надбавка за вислугу років нараховувалася і виплачувалася окремим працівникам Парку, посадовими інструкціями яких не передбачено забезпечення і безпосереднє виконання природоохоронних, науково-дослідних, еколого-освітніх, рекреаційних функцій, а також функцій з охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду та працівникам, у яких відсутні посадові інструкції, зокрема: головному бухгалтеру, головному економісту, провідному інженеру з охорони праці, провідному інспектору з кадрів, провідному юрисконсульту, провідному економісту, провідному бухгалтеру, провідному інженеру із застосування комп`ютерів, провідному інженеру з будівництва та капітального ремонту, провідному інженеру, майстру дільниці, бухгалтерам лісництв, бухгалтеру господарської дільниці, механіку І категорії, завідувачу складом, диспетчеру, архіваріусу, прибиральникам, сторожам, робітникам із благоустрою та водіям, для яких посадові інструкції не розроблялись та не затверджувались.
До того ж до ревізії не надано документальне підтвердження виконання таких функцій зазначеними працівниками.
Як наслідок, порушення вимог статті 98 Кодексу законів про працю , статті 13 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці», пункту 3 Порядку № 686, призвело до проведення завищених витрат на оплату праці внаслідок установлення непередбачених законодавством надбавок за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 на загальну суму 1 734 752,43 грн (в т. ч. за 2021 рік – 559 472,23 грн, за 2022 рік – 609 586,66 грн та за 2023 рік – 565 693,54 грн) та, як наслідок, до зайвого нарахування та перерахування єдиного соціального внеску на суму 358 476,67 грн (в т. ч. за 2021 рік – 114 355,12 грн, за 2022 рік – 126 172,77 грн та за 2023 рік – 117 948,77 грн), чим порушено вимоги пункту 1 статті 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та завдано матеріальної шкоди (збитків) Парку на загальну суму 2 093 229,10 грн. 
Відповідальними особами за вказане порушення є директор Парку ОСОБА_1 , яким підписані накази на установлення надбавки за вислугу років.
Заперечуючи щодо доводів позивача про те, що з урахуванням положень Порядку № 686 усі працівники Парку своєю працею забезпечують та/або безпосередньо виконують природоохоронні, науково-технічні, рекреаційні функції, а також функції з охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду та мають право на нарахування та виплату надбавки за вислугу років, зазначили, що відповідно до статті 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
Відповідно до статті 13 Закону № 108/95-ВР оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.
Висновок щодо недотримання вимог законодавства при нарахуванні та виплаті надбавки за вислугу років окремим працівникам Парку зроблено з урахуванням зазначених законодавчих актів та з урахуванням того, що Порядком № 686 не передбачена виплата надбавки усім без винятку працівникам Парку.
Матеріали ревізії Держаудитслужба надіслала листом від 31.07.2024 «Про надсилання матеріалів контрольного заходу» до Головного управління Національної поліції у Львівській області для розгляду та прийняття відповідного рішення.
Слідче управління Головного управління Національної поліції у Львівській області листом від 04.09.2024 за вих. № 11159-2024 поінформувало, що матеріали ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Національного природного парку «Сколівські Бескиди» за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 долучено до матеріалів кримінального провадження № 12024141300000211 від 15.08.2024 та на цей час досудове розслідування триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на швидке, повне та неупереджене розслідування та прийняття законного рішення.
Інформація про наявність заборони розголошення відомостей досудового розслідування від правоохоронного органу до Держаудитслужби не надходила.
Втім, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише щодо усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені під час перевірки збитки. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просили суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
III. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 12.12.2024 (суддя ОСОБА_2 ) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
З огляду на звільнення судді ОСОБА_2 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, проведено повторний автоматизований розподіл цієї справи, за результатами якого головуючим визначено суддю Леонтовича А.М.
Ухвалою суду від 13.03.2025 справу прийнято до провадження судді Леонтовича А.М. за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно із частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.
З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Національний природний парк «Сколівські Бескиди» створено Указом Президента України від 11.02.1999 № 157/99 на території Дрогобицького, Сколівського та Турківського районів Львівської області.
Парк є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України. Парк віднесено до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.
Із 23.04.2024 по 15.07.2024 Державною аудиторською службою України проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності НПП «Сколівські Бескиди» за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, за результатами якої складено акт ревізії від 22.07.2024 № 000700-22/11 (далі – акт).
Під час проведення ревізії з питань штатної дисципліни, видатків на оплату праці працівників та нарахувань на заробітну плату відповідачем, серед іншого, здійснювалась перевірка виплати надбавки за вислугу років працівникам Парку, що відображено у пункті 2.4 акта (сторінки 15-18 акта).
Зокрема, Держаудитслужбою за результатами перевірки в акті (сторінка 16) зазначено: «Ревізією дотримання вимог законодавства при встановленні та виплаті надбавки за вислугу років працівникам НПП «Сколівські Бескиди», проведеною суцільним порядком шляхом співставлення наказів на прийняття на посаду з даними особових рахунків працівників та їх посадовими інструкціями встановлено, що упродовж досліджуваного періоду надбавка за вислугу років нараховувалася і виплачувалася окремим працівникам Парку, посадовими інструкціями яких не передбачено забезпечення і безпосереднє виконання природоохоронних, науково-дослідних, еколого-освітніх, рекреаційних функцій, а також функцій з охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду та працівникам, у яких відсутні посадові інструкції, зокрема: головному бухгалтеру, головному економісту, провідному інженеру з охорони праці, провідному інспектору з кадрів, провідному юристконсульту, провідному економісту, провідному бухгалтеру, провідному інженеру із застосування комп`ютерів, провідному інженеру з будівництва та капітального ремонту, провідному інженеру, майстру дільниці, бухгалтерам лісництв, бухгалтеру господарської дільниці, механіку І категорії, завідувачу складом, диспетчеру, архіваріусу, прибиральникам, сторожам, робітникам з благоустрою та водіям, для яких посадові інструкції не розроблялися та не затверджувалися.
Як наслідок, порушення вимог статті 98 КЗпП України, статті 13 Закону № 108/95-ВР, пункту 3 Порядку № 686, призвело до проведення завищених витрат на оплату праці внаслідок встановлення непередбачених законодавством надбавок за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 на загальну суму 1 734 752,43 грн (в т. ч. за 2021 рік – 559 472,23 грн, за 2022 рік – 609 586,66 грн та за 2023 рік – 565 693,54 грн) та, як наслідок, до зайвого нарахування та перерахування єдиного соціального внеску (далі – ЄСВ) на суму 358 476,67 грн (в т. ч. за 2021 рік – 114 355,12 грн, за 2022 рік – 126 172,77 грн та за 2023 рік – 117 948,77 грн), чим порушено вимоги пункту 1 статті 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Парку на загальну суму 2 093 229,10 грн».
З огляду на наведене, відповідачем стверджується про те, що «ревізією штатної дисципліни; видатків на оплату праці працівників та нарахування на заробітну плату встановлено порушень вимог законодавства з оплати праці на загальну суму 2 653 918,69 грн (усунуто на суму 560 689,59 грн), а саме: проведення завищених витрат на оплату праці внаслідок встановлення непередбачених законодавством надбавок і доплат або їх завищення – 1 734 752,43 грн, сплату внесків до державних цільових фондів по незаконно виплачених сумах по оплаті праці – 358 476,67 грн, зайві видатки на сплату єдиного соціального внеску в загальній сумі 560 689,59 грн (усунуто в повній сумі).» (сторінка 22 акта).
На підставі акта Державною аудиторською службою України скеровано Парку вимогу, яка оформлена листом від 26.07.2024 № 000700-14/9149-2024 «Про усунення виявлених порушень» (далі – вимога), у пункті 1 якої зазначено таке:
« 1. На порушення вимог статті 98 Кодексу законів про працю України, статті 13 Закону
України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці», пункту 3 Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам установ природно-заповідного фонду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам установ природно-заповідного фонду України» від 29.08.2018 № 686, проведено завищені витрати на оплату праці внаслідок встановлення непередбачених законодавством надбавок за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 на загальну суму 1 734 752,43 грн, та як наслідок, зайво нараховано і перераховано єдиний соціальний внесок на суму 358 476,67 грн, чим порушено вимоги пункту 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та заподіяно матеріальної шкоди (збитків) Парку на загальну суму 2 093 229,10 грн».
У зв`язку з наведеним, Держаудитслужба вимагає: « 2) вжити відповідно до статей 130-136 Кодексу законів про працю України заходів для відшкодування матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок проведення завищених витрат на оплату праці 
Уважаючи пункт 2 вимоги про усунення порушень протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України від 26.01.1993 № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ).
За правилами частин першої, другої статті 1 Закону № 2939-ХІІ здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). 
Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією, України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності, у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні (частина перша статті 2 Закону № 2939-ХІІ).
За положеннями частин другої, третьої статті 2 Закону № 2939-ХІІ державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення № 43 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення № 43 Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту; перевірки закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.
Пунктом 7 Положення № 43 встановлено, що Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.
VI. Оцінка суду
За приписами частини першої статті 4 Закону № 2939-ХІІ, інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.
Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2020 № 550 (далі – Порядок № 550), згідно з пунктом 2 якого інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.
Пункт 4 Порядку № 550 визначає, що планові та позапланові виїзні ревізії проводяться органами державного фінансового контролю відповідно до Закону № 2939-ХІІ та цього Порядку.
Згідно з пунктом 5 Порядку № 550 планові виїзні ревізії проводяться відповідно до планів проведення заходів державного фінансового контролю, затверджених в установленому порядку.
Судом установлено, що відповідно до пункту 8.4 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Держаудитслужби на ІІ квартал 2024 року Державна аудиторська служба України провела планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Національного природного парку «Сколівські Бескиди» (далі – НПП «Сколівські Бескиди», Парк, об`єкт контролю) за період з 01.01.2021 по 31.12.2023. 
Результати ревізії відображені в акті від 22.07.2024 № 000700-22/11, що підписаний без заперечень.
Листом від 26.07.2024 № 000700-14/9149-2024 Держаудитслужба надіслала об`єкту контролю вимогу про усунення виявлених порушень, що відображені в акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності НПП «Сколівські Бескиди» від 22.07.2024 № 000700-22/11.
Відповідно до статті 11 Закону № 2939-ХІІ, плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія. 
Планова виїзна ревізія проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного фінансового контролю не частіше одного разу на календарний рік.
Право на проведення планової виїзної ревізії підконтрольних установ надається лише у тому разі, коли їм не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної ревізії надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.
Проведення планових виїзних ревізій здійснюється органами державного фінансового контролю одночасно з іншими органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів. Порядок координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів, визначається Кабінетом Міністрів України.
Тривалість планової виїзної ревізії не повинна перевищувати 30 робочих днів.
Подовження термінів проведення планової або позапланової виїзної ревізії можливе лише за рішенням суду на термін, що не перевищує 15 робочих днів для планової виїзної ревізії та 5 робочих днів для позапланової виїзної ревізії.
Посадові особи органу державного фінансового контролю вправі приступити до проведення ревізії за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання посадовим особам підконтрольних установ, інших суб`єктів господарської діяльності під розписку:
1) направлення на ревізію, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державного фінансового контролю, мета, вид, підстави, дата її початку та дата закінчення ревізії, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державного фінансового контролю, які проводитимуть ревізію. Направлення на ревізію є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державного фінансового контролю, скріпленого печаткою органу державного фінансового контролю;
2) копії рішення суду про дозвіл на проведення позапланової виїзної ревізії, в якому зазначаються підстави проведення такої ревізії, дата її початку та дата закінчення, а у разі проведення ревізії щодо суб`єктів господарської діяльності, не віднесених цим Законом до підконтрольних установ, - також номер кримінального провадження, орган, що здійснює досудове розслідування, дата та підстави повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Ненадання цих документів посадовим особам підконтрольних установ та інших суб`єктів господарської діяльності або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною чотирнадцятою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державного фінансового контролю до проведення ревізії.
Проведення ревізій органами державного фінансового контролю не повинно порушувати нормального режиму роботи підконтрольних установ та інших суб`єктів господарської діяльності.
Зустрічні звірки, які проводяться органами державного фінансового контролю, не є контрольними заходами і проводяться у разі виникнення потреби у їх проведенні на підставі направлення, виписаного керівником органу державного фінансового контролю.
Крім того, згідно з пунктом 8 Порядку № 550 орган державного фінансового контролю, що проводить планову виїзну ревізію, повідомляє об`єкту контролю одним із способів, визначених у пункті 39 цього Порядку, про дати її початку та закінчення. Планова виїзна ревізія розпочинається не раніше ніж через 10 календарних днів після надіслання об`єкту контролю повідомлення.
Судом установлено, що Держаудитслужба листом від 02.04.2024 № 000700-14/4345-2024 письмово повідомила позивача про проведення ревізії.
Як видно з витягу з акта від 22.07.2024 № 000700-22/11, ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 проведена відповідачем на підставі направлення на проведення ревізії від 17.04.2024 № 395-нк, підписаного головою Державної аудиторської служби України Аллою Басалаєвою, заступником директора Департаменту Олександром Білоусом (керівник ревізійної групи) у складі ревізійної групи, згідно з переліком (додаток 1 до акта).
Ревізію проведено з 23.04.2024 по 15.07.2024 у відповідності до питань програми ревізії з відома директора позивача Приндака Василя Петровича та в присутності головного бухгалтера Вільхової Любові Степанівни.
Один примірник програми ревізії та направлення на проведення ревізії вручені директору Парку Приндаку В.П., про що ним зроблено відповідний запис на направленні на проведення ревізії.
Відповідно до пункту 22 Порядку № 550, ревізія була зупинена з 03.05.2024 (лист Держаудитслужби від 30.04.2024 № 000700-14/5711-2024), поновлена з 03.06.2024 (лист Держаудитслужби від 22.05.2024 № 000700-14/6516-2024) з подальшим зупиненням 17.06.2024 (лист Держаудитслужби від 13.06.2024 № 000700-14/4345-2024) та відновленням 01.07.2024 (лист Держаудитслужби від 26.06.2024 № 000700-14/7919-2024).
Журнал перевірок контролюючих органів до ревізії надано. 
Під час ревізії кожного питання програми перевірялись документи, перелік яких наводиться у додатку 2 до акта.
Обсяг охоплених контролем коштів Парку становить 78 180 195,00 грн та майна 12 961 921,00 грн.
Із урахуванням викладеного, суд констатує, що Держаудитслужба дотрималася вимог статті 11 Закону № 2939-ХІІ та пункту 8 Порядку № 550, оскільки надіслала позивачу письмове повідомлення більше ніж за 10 календарних днів до дня проведення ревізії.
Зазначене свідчить про відсутність порушень відповідачем процедури проведення ревізії.
Як уже зазначалось, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі – підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Крім того, відповідно до пункту 7 Порядку № 550, під час підготовки до ревізії посадовими особами органу державного фінансового контролю складається в двох примірниках програма ревізії, в якій визначаються найменування об`єкта контролю, тема, період та питання, що підлягають ревізії відповідно до компетенції органу державного фінансового контролю. Програма затверджується керівником органу державного фінансового контролю чи його заступником.
Згідно з пунктом 11 Порядку № 550, на проведення ревізії органу державного фінансового контролю на кожну посадову особу органу державного фінансового контролю та залученого спеціаліста оформляється в двох примірниках направлення встановленого Держаудитслужбою зразка.
Відповідно до абзацу першого пункту 12 Порядку № 550, перед початком ревізії посадові особи органу державного фінансового контролю та залучені спеціалісти повинні під розписку на примірнику органу державного фінансового контролю видати керівнику об`єкта контролю чи його заступнику направлення.
Судом установлено, що відповідно до названих пунктів Порядку № 550, директору позивача надано програму ревізії та направлення на проведення ревізії.
Судом не встановлено, що директор позивача заперечував проти проведення ревізії.
З огляду на зазначене, Держаудитслужба під час проведення ревізії діяла в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом № 2939-ХІІ та Порядком № 550.
Крім того, абзацом 2 пункту 12 Порядку № 550 передбачено, що у разі, якщо керівник об`єкта контролю чи його заступник відмовляється від підпису, але не заперечує проти проведення ревізії, то про це зазначається у акті ревізії.
Однак, як уже було зазначено, директор позивача без заперечень підписав оскаржувані направлення та програму ревізії, що також підтверджує правомірність та законність дій Держаудитслужби.
Як установлено судом, результати ревізії оформлені актом ревізії від 22.07.2024 № 000700-22/11, перший та третій примірники якого передано позивачу для ознайомлення та підписання 22.07.2024. 
Акт ревізії підписав директор позивача Василь Приндак. Другий примірник акта отримано 25.07.2024.
Щодо оскаржуваного позивачем пункту 2 вимоги, суд виходив із такого.
Судовим розглядом з`ясовано, що у ході ревізії перевірялось питання «Штатна дисципліна. Видатки на оплату праці працівників та нарахування на заробітну плату».
Порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам установ природно-заповідного фонду України передбачений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам установ природно-заповідного фонду України» від 29.08.2018 № 686 (далі – Порядок № 686).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 686 надбавка за вислугу років виплачується керівним працівникам, професіоналам, фахівцям, технічним службовцям і робітникам установ природно-заповідного фонду, які забезпечують і безпосередньо виконують природоохоронні, науково-дослідні, еколого-освітні, рекреаційні функції, а також функції з охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду, крім тих працівників, для яких встановлено інші умови та розміри виплати надбавок за стаж роботи. 
Суд зазначає, що внутрішнім документом підприємства, установ, організації, в якому містяться вимоги, завдання, права та обов`язки, сфера відповідальності, функції та повноваження усіх працівників, які вони мають виконувати на займаній посаді, для забезпечення ефективної роботи трудового колективу, є посадові інструкції працівників.
Ревізією дотримання вимог законодавства при установленні та виплаті надбавки за вислугу років працівникам НПП «Сколівські Бескиди», проведеною суцільним порядком шляхом співставлення наказів про прийняття на посаду з даними особових рахунків працівників, установлено, що упродовж досліджуваного періоду надбавка за вислугу років нараховувалася і виплачувалася окремим працівникам Парку, посадовими інструкціями яких не передбачено забезпечення і безпосереднє виконання природоохоронних, науково-дослідних, еколого-освітніх, рекреаційних функцій, а також функцій з охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду та працівникам, у яких відсутні посадові інструкції, зокрема: головному бухгалтеру, головному економісту, провідному інженеру з охорони праці, провідному інспектору з кадрів, провідному юрисконсульту, провідному економісту, провідному бухгалтеру, провідному інженеру із застосування комп`ютерів, провідному інженеру з будівництва та капітального ремонту, провідному інженеру, майстру дільниці, бухгалтерам лісництв, бухгалтеру господарської дільниці, механіку І категорії, завідувачу складом, диспетчеру, архіваріусу, прибиральникам, сторожам, робітникам із благоустрою та водіям, для яких посадові інструкції не розроблялися та не затверджувалися.
З`ясовано, що до ревізії не надано документальне підтвердження виконання таких функцій зазначеними працівниками.
Як наслідок, порушення вимог статті 98 Кодексу законів про працю України, статті 13 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці, пункту 3 Порядку № 686, призвело до проведення завищених витрат на оплату праці внаслідок установлення непередбачених законодавством надбавок за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 на загальну суму 1 734 752,43 грн (в т. ч. за 2021 рік – 559 472,23 грн, за 2022 рік – 609 586,66 грн та за 2023 рік – 565 693,54 грн) та, як наслідок, до зайвого нарахування та перерахування єдиного соціального внеску на суму 358 476,67 грн (в т. ч. за 2021 рік – 114 355,12 грн, за 2022 рік – 126 172,77 грн та за 2023 рік – 117 948,77 грн), чим порушено вимоги пункту 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та завдано матеріальної шкоди (збитків) Парку на загальну суму 2 093 229,10 грн. 
Відповідальними особами за вказане порушення є директор Парку ОСОБА_1 , яким підписані накази на установлення надбавки за вислугу років.
Із приводу зазначеного позивач пояснив таке: «…Відповідно до пункту 3.9 Положення про Парк трудовий колектив Парку складають усі працівники, які перебувають у трудових відносинах з Парком та своєю працею беруть участь в його діяльності.
Пунктом 3 Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам установ природно-заповідного фонду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2018 № 686 передбачено, що надбавка за вислугу років виплачується керівним працівникам, професіоналам, фахівцям, технічним службовцям і робітникам установ природно-заповідного фонду, які забезпечують і безпосередньо виконують природоохоронні, науково-дослідні, еколого-освітні, рекреаційні функції, а також функції з охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду, крім тих працівників, для яких встановлено інші умови та розміри виплати надбавок за стаж роботи.
Виходячи з наведеного усі працівники Парку своєю працею забезпечують та/або безпосередньо виконують природоохоронні, науково-технічні, рекреаційні функції, а також функції з охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду та мають право на нарахування та виплату надбавки за вислугу років».
Втім, суд зазначає, що відповідно до статті 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
Відповідно до статті 13 Закону № 108/95-ВР оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.
На переконання суду, висновок щодо недотримання вимог законодавства при нарахуванні та виплаті надбавки за вислугу років окремим працівникам Парку відповідачем було зроблено з урахуванням зазначених законодавчих актів та з урахуванням того, що Порядком № 686 не передбачена виплата надбавки усім без винятку працівникам Парку.
Крім того, судом установлено, що матеріали ревізії Держаудитслужба надіслала листом від 31.07.2024 «Про надсилання матеріалів контрольного заходу» до Головного управління Національної поліції у Львівській області для розгляду та прийняття відповідного рішення.
Слідче управління Головного управління Національної поліції у Львівській області листом від 04.09.2024 за вих. № 11159-2024 поінформувало, що матеріали ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Національного природного парку «Сколівські Бескиди» за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 долучено до матеріалів кримінального провадження № 12024141300000211 від 15.08.2024 та на цей час досудове розслідування триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на швидке, повне та неупереджене розслідування та прийняття законного рішення.
За твердженнями відповідача, що не спростовано позивачем, інформація про наявність заборони розголошення відомостей досудового розслідування від правоохоронного органу до Держаудитслужби не надходила.
Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону № 2939-XII, орган державного фінансового контролю має право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Із системного аналізу положень Закону № 2939-XII та Порядку № 550, суд доходить висновку, що Держаудитслужба наділена правом пред`являти письмову вимогу про усунення порушень, які виявлені за результатами проведеної ревізії.
Пунктами 45-46 Порядку № 550 визначено, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державного фінансового контролю, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання надалі, а якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, та у разі надходження заперечень до нього – не пізніше ніж 10 робочих днів після надсилання висновків на такі заперечення об`єкту контролю надсилається вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.
Отже, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише щодо усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені під час перевірки збитки. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Суд зазначає, що вимога органу державного фінансового контролю неодноразово була предметом розгляду адміністративних справ у касаційному порядку у Верховному Суді, який за результатами розгляду аналогічних справ сформував правову позицію, яка наразі є сталою.
За висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 24.04.2020 у справі № 802/342/17-а, аналіз норм чинного законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, свідчить про те, що проведення перевірки органом державного фінансового контролю здійснюється з метою коригування роботи підконтрольного суб`єкта та приведення його діяльності відповідно до вимог законодавства. Наслідком такої перевірки є надіслання об`єкту такої перевірки вимоги, яка містить інформацію про виявлені порушення. Одночасно, з метою коригування діяльності підприємства, у такій вимозі може бути зазначено і спосіб усунення виявлених порушень і лише у цій частині така вимога є обов`язковою до виконання. Водночас відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, здійснюється шляхом звернення до суду з окремим позовом про їхнє стягнення або відшкодуванням їх підприємством у добровільному порядку.
Це означає, що приписи вимоги, у яких зазначено суми збитків, не мають зобов`язального характеру для об`єкта контролю, оскільки не є виконавчим документом, на підставі якого ці кошти можуть бути стягнуто інакше, ніж за рішенням суду.
Отже, Верховний Суд у названій постанові дійшов висновку, що вимога контролюючого органу щодо усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ, є обов`язковою до виконання лише у частині, яка не передбачає можливості примусового стягнення сум завданих збитків, відшкодування яких здійснюється через суд або у добровільному порядку. Тому така вимога, де зазначено конкретні суми збитків, не є рішенням, що безпосередньо породжує права та/чи обов`язки для підприємства, що було об`єктом перевірки.
Втім, законність та правильність обчислення розміру збитків може бути предметом перевірки у судовому порядку за позовом державного фінансового контролю про їх стягнення, а не у справі за позовом підконтрольного об`єкта про визнання вимоги протиправною.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 820/3534/16 і постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 826/2525/15, від 07.02.2020 у справі № 803/634/17, від 14.02.2020 у справі № 825/3661/15-а, від 05.03.2020 у справі № 810/465/16, від 20.03.2020 у справі № 814/380/17.
Судом установлено, що оскаржуваною вимогою позивача зобов`язано вчинити дії, спрямовані на усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку.
Втім, збитки ж, у випадку відсутності факту їх добровільного відшкодування, стягуватимуться примусово в судовому порядку з особи, яка їх заподіяла, і правильність обчислення збитків має перевірятись судом, який буде розглядати позов про їх стягнення. Тобто, у разі незгоди із запропонованою сумою до відшкодування, позивач зможе надати свої заперечення щодо її стягнення саме у межах судового провадження, ініційованого контролюючим органом, а не в межах цієї справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.11.2023 у справі № 160/13920/20.
Зважаючи на викладене, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а зміст позовної заяви та аргументи позивача не спростовують висновків суду.
VII. Висновок суду
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.
VIІI. Розподіл судових витрат
Оскільки у задоволенні позову відмовлено і відповідачами не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.