Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/11/26
Провадження №: 2/332/1304/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Блажко У.В. за участі секретаря судового засідання Дубачової А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання матері,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_4 05.01.2026 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що є матір`ю ОСОБА_2 , є пенсіонером. Єдиним доходом позивача є пенсія, яка складає 7404,53 грн. Позивач має хворобу очей, яка потребує лікування та оперативного втручання. Розміру пенсії не вистачає на побутові потреби, оплату комунальних послуг, лікування. Оскільки її повнолітній син ОСОБА_5 є працездатною особою, має стабільний заробіток, позивач просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 у розмірі частину з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно. 
Ухвалою судді від 23 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Від представника відповідача адвоката Серебрянникова Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що стягнення аліментів на утримання матері у розмірі частини доходів є значним. Представник просив урахувати, що на розгляді у Заводському районному суді м. Запоріжжя перебувають справи про стягнення аліментів з відповідача на утримання дружини та неповнолітнього сина, а також справ щодо стягнення з ОСОБА_5 на утримання старшої дитини, яка продовжує навчання. Крім того, представник послався на стан здоров`я відповідача, зокрема, на той факт, що йому за висновком МСЕК встановлено втрату працездатності 20 відсотків. На підставі наведених доводів представник відповідача просив стягнути аліменти на утримання матері у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу). 
Ухвалою суду від 17.02.2026 до участі у справі залучено ОСОБА_3 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 
У поясненнях, наданих на адресу суду 15.04.2026, третя особа ОСОБА_3 зазначила, що поданий позов, на її думку, має штучний характер, поданий для зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. Так, рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2026 частково задоволений її позов та стягнуто на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а також аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитини трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення не набрало законної сили і оскаржено в апеляційному порядку Відповідачем. Крім того, у провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя знаходиться інша цивільна справа № 332/10/26 за позовом повнолітньої дочки відповідача ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно. Позивачка не потребує фінансової допомоги, оскільки отримує стабільну пенсію. З наведених підстав ОСОБА_3 просила відмовити у позові. 
У судовому засіданні 22.06.2026 позивач ОСОБА_1 просила задовольнити позов повністю з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив. 
Представник відповідача адвокат Серебрянников Д.В. просив позов задовольнити частково з підстав, зазначених у відзиві. 
Третя особа ОСОБА_8 у судове засідання 22.06.2026 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. 
У судовому засіданні 22.02.2026 вирішено відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на 26 червня 2026 року. 
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 . 
Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 . 
Згідно з довідкою, виданою Правобережним об`єднаним управлінням ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області, позивач отримує пенсію в розмірі 7404,53 грн. Інших доходів позивач не має і такі дані матеріали справи не містять.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач хворіє, потребує медичного догляду та в зв`язку з цим додаткових витрат на лікування. 
Відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, що підтверджується довідкою військової частини від 14.12.2025 № 2687/9074, посвідченням офіцера та наказом командира військової частини від 10.05.2025 № 74.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідач є працездатною особою та може надавати йому матеріальну допомогу. 
Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.
Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).
З указаного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19.
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, при встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі.
При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
Судом встановлено, що позивач є особою похилого віку, 1954 року народження, є непрацездатною, має лише єдиний дохід - пенсію у розмірі 7404,53 грн. Виходячи зі стану здоров`я позивача, умов її проживання, остання не може задовольнити свої життєві потреби, а тому має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є єдиним сином позивача, будучи працездатним, має можливість надати. 
Суд відхиляє доводи третьої особи про штучний характер поданого позову, оскільки докази у справі, що розглядається, доводять як потребу ОСОБА_1 у матеріальній допомозі, так і фінансову можливість відповідача її надавати. 
Разом з тим, суд бере до уваги наявність фінансових зобов`язань відповідача з утримання свого малолітнього сина ОСОБА_6 , колишньої дружини ОСОБА_3 , повнолітньої дочки ОСОБА_7 . 
Так, з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2026 у справі № 332/6322/25 стягнуті з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а також аліменти на утримання дружини ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитини трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.05.2026 рішення залишено без змін, апеляційні скарги позивача та відповідача – без задоволення.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2026 у справі № 332/10/26 частково задоволений позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, стягнуті з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/8 частини доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 05.01.2026 року, на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_7 двадцяти трьох років. Рішення на час розгляду даної справи не набрало законної сили. 
З урахуванням вказаного, беручи до уваги наявність аліментних зобов`язань відповідача перед дітьми та дружиною, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на його утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з відповідною позовною заявою, адже приписами вказаної норми визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, з урахуванням вищенаведених норм суд стягує із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1331,20 грн, від сплати яких позивач була звільнена при пред`явленні позову до суду.
Керуючись ст. 13, 81, 141, 263-265, 279, 280-284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання матері задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 05.01.2026.
Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя У. В. Блажко