Справа № 455/869/26
Провадження № 3/455/447/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України

15 липня 2026 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Кушнір А.В., розглянувши матеріали справ, що надійшли з Відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця (згідно даних протоколу),

за ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :
29.04.2026 о 14.15 год. в м.Старий Самбір, вулиця Лева Галицького, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем JEEP COMPASS, д.н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі Львів-Самбір-Ужгород на 83км+150м, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, здійснив зіткнення з автомобілем «OPEL» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.12.1 ПДР України.
Крім того, 29.04.2026 о 14.15 год. в м.Старий Самбір, вулиця Лева Галицького, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем JEEP COMPASS д.н.з. НОМЕР_3 по автодорозі Львів-Самбір-Ужгород на 83км+150м, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10.а. ПДР України.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Писко С.І. подала до суду письмове клопотання, в якому просить закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП, у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення у стані крайньої необхідності на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП. В обгрунтування клопотання покликається на те, що ОСОБА_1 покинув місце ДТП через крайню необхідність звернутись до медичного закладу через травму голови, при цьому повідомив потерпілого, де перебуватиме, тож не мав наміру уникати відповідальності за дорожньо-транспортну пригоду. До клопотання захисником додано відеозаписи з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_3 , які, як зазначає, підтверджують факт знаходження ОСОБА_1 у медичному закладі — у відділенні екстренної медичної допомоги КНП Старосамбірської міської ради «Старосамбірська районна лікарня» станом на 14:30. Окрім цього, на момент початку фіксації події із ОСОБА_1 відбулися медичні маніпуляції: зокрема, помітно, що на верхній частині обличчя є медична пов`язка, що потребує певного часу. Також вказує, що згідно наявного у матеріалах справи рапорту поліцейського заявник ОСОБА_2 повідомив, що водій вийшов з автомобіля. Був в крові та повідомив, що їде в лікарню. Повідомлення це надійшло о 14:15. Це також відповідає поясненням ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи.
З урахуванням вимог ст.268 КУпАП, у відповідності до якої присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.122-4, 124 КУпАП, не є обов`язковою, вважаю за можливе розглянути дану справу за відсутності в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.124 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідальність за ст. 122-4 КУпАП настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 доводиться такими доказами по справі: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №653009 від 29.04.2026 та серії ЕПР1 №652998 від 29.04.2026; схемою місця ДТП; рапортом старшого інспектора-чергового ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Пукаса Ю. від 29.04.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_2 .
У відповідності до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, вважаю вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій притягуваного та визнання його винуватості. 
Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП через крайню необхідність звернутись до медичного закладу, то суд зазначає наступне.
Згідно з п. 1.10. ПДР України, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Підпункт «а» пункт 2.10 Правил дорожнього руху зобов`язує водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. 
Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. Про це прямо зазначено у статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.
Із оглянутих судом та досліджених матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 у даному випадку діяв в стані крайньої необхідності, оскільки небезпека за даних обставин могла бути усунута іншими засобами, зокрема, шляхом виклику швидкої медичної допомоги чи зверненням за допомогою до інших осіб.
При цьому враховується те, що вищевказана ДТП мала місце «на в`їзді» у м.Старий Самбір, відбулася у денну пору доби (14.15год), а тому об`єктивних причин вважати, що для приїзду швидкої медичної допомоги на місце події буде потрібно тривалий час, не було.
Також враховується те, що ОСОБА_1 не залишив на місці ДТП свій пошкоджений транспортний засіб, не звертався за допомогою до інших осіб для доставлення його до медичного закладу, а залишив місце ДТП власним автомобілем.
При цьому, слід зазначити, що під час з`ясування причин виникнення дорожньо-транспортної пригоди важливою обставиною є розташування транспортних засобів і предметів на місці ДТП. Тому, для того щоб об`єктивно виявити винних у виникненні ДТП, Правилами дорожнього руху забороняється переміщення транспортних засобів і предметів, а також зміна їх розташування в межах транспортного засобу або місця ДТП.
За таких умов, оскільки наявними матеріалами справи, в тому числі наданими стороною захисту, не встановлено, що ОСОБА_1 при обставинах викладених у протоколі про адміністративне правопорушення діяв в стані крайньої необхідності, в тому числі, що небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, а тому вважаю, що у цій ситуації відсутні підстави для застосування положень ст. 18 КУпАП.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені докази, що безпосередньо дослідженні та здобуті в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених: ст.124 КУпАП – порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна; ст.122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 34 КУпАП, не встановлено.
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
Виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку про застосування вимог ст.36 КУпАП в частині накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, і вважаю, що оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються одним суддею одночасно, то їх слід об`єднати в одне провадження, і об`єднаній справі надати ЄУН 455/869/26 (провадження №3/455/447/2026), а стягнення необхідно накласти в межах санкції, встановленої за більш серйозне (за тяжкістю адміністративного стягнення) правопорушення з числа вчинених, а саме за ст.122-4 КУпАП.
Таким чином, враховуючи, у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, також беручи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне, з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП України застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.122-4 КУпАП, що за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст.23 КУпАП, меті накладення адміністративного стягнення, і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст.23, 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В :
Об`єднати в одне провадження справи ЄУН 455/869/26 (провадження №3/455/447/2026), ЄУН 455/870/26 (провадження №3/455/448/2026), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - і об`єднаній справі надати ЄУН 455/869/26 (провадження №3/455/447/2026).
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі ст.36 КУпАП України накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв. обл./Львів. обл/21081300, ЄДРПОУ отримувача: 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA268999980313040149000013001, код класифікації доходів бюджету: 21081300. 
Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106, ЄДРПОУ отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Роз`яснити, що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У відповідності до частин третьої та четвертої статті 307 КУпАП, штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу. 
Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя А.В.Кушнір