Справа № 761/6412/26
Провадження № 3/761/2036/2026

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №573520 від 23.01.2026 водій ОСОБА_1 23 січня 2026 року об 11 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем Toyota Yaris, державний номерний знак НОМЕР_1 , по площі Валерія Марченка в м. Києві, не виконав вимогу працівників поліції про зупинку, подану звуковим та проблисковими маячками синього та червоного кольору та був зупинений шляхом блокування патрульним автомобілем з номерним знаком НОМЕР_2 на синьому фоні на світлофорі, чим порушив п. 2.4 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122-2 КУпАП. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №573536 від 23.01.2026 водій ОСОБА_1 , 23 січня 2026 року о 12 годині 20 хвилин в м. Києві по площі Валерія Марченка керував автомобілем Toyota Yaris, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук та повік, не природня блідість обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікаря нарколога водій відмовився під запис бодікамери 472266, 477837. Таким чином, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2026 вищезазначені протоколи про адміністративні правопорушення об`єднані в одне провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вищезазначених адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що 23.01.2026 приблизно о 09 год. 50 хв. він рухався по вул. Стеценка на автомобілі Toyota Yaris, державний номерний знак НОМЕР_1 , їдучі суворо в межах однієї смуги, не перевищуючи дозволену швидкість та не здійснюючи жодних маневрів, відвозив свою дружину ОСОБА_2 на роботу. Проїхавши повз станцію метро Сирець, у місці, де ведуться дорожні роботи, він ще трохи знизив швидкість руху автомобіля, враховуючи зміну дорожньої обстановки і стан дорожнього полотна. Одразу, за місцем, де ведуться дорожні роботи, у крайній правій смузі стояло декілька поліцейських автомобілів і декілька автомобілів без розпізнавальних знаків, а біля них знаходились працівники поліції та люди в одязі, схожому на військовий. Один із поліцейських, який стояв посеред дороги, зробив знак, щоб він зупинився. Він проїхав трохи вперед, щоб здійснити зупинку в порядку, передбаченому Правилами дорожнього руху. Після чого, до нього підійшов працівник поліції із планшетом в руках та, не повідомивши йому причину зупинки його автомобіля, почав вимагати у нього документи. Також він побачив, що до автомобіля стали наближатись люди із закритими обличчями в одязі, схожому на військовий. Він попросив поліцейського пояснити йому причину зупинки транспортного засобу, на що той відповів що проводиться ідентифікація осіб чоловічої статті та в процесі розмови попросив вийти для спілкування. Оскільки, йому була не зрозуміла така причина зупинки транспортного засобу як «ідентифікація осіб чоловічої статі», а фраза «Виходьте, поспілкуємось» без пояснень йому здалась підозрілою, тому, він вирішив залишатись в автомобілі. Поліцейський почав вимагати у нього документи, водночас, на його законні питання стосовно того, щоб пояснили, чому його зупинили, чи є на те законні підстави, з невідомих йому причин почали дратувати працівника поліції, він відчув з його боку агресію у свою адресу. Так вони разом із дружиною знаходились в автомобілі близько 2 годин. На запитання чи його затримано отримав відповідь, що не затримано. Оскільки, йому було повідомлено, що його не затримано, а поліцейський, що зупиняв його автомобіль, пішов, не давши йому жодних вказівок чи потрібно ще залишатись на місці, він, будучи впевнений, що може продовжувати рух, поїхав далі. Раптом, за нами поїхав автомобіль темного кольору з іноземними номерами, в якому знаходились люди в камуфляжній формі. Вони виїжджали на зустрічну смугу, створюючи аварійні ситуації, на ходу відкривали бокові двері, махали руками і, погрожуючи, кричали йому зупинитися. Коли він зупинився на червоний сигнал світлофора на площі Валерія Марченка, цей автомобіль та ще один автомобіль з іноземними номерами заблокували його автомобіль. З автомобіля з іноземними номерами вийшло декілька невідомих осіб, озброєні та одягнуті в одяг, схожий на військовий, без знаків розпізнавання, які вели себе агресивно та робили спроби проникнення до його автомобіля та намагалися запустити газ через повітряний забірник. Даний факт зафіксовано на відеозапису телефона його дружини, що була в цей час в автомобілі. Працівники поліції спостерігали і не робили нічого для припинення цих протиправних дій. Свідками цього стали перехожі, які знімали все на відео, через що невідомі особи із закритими обличчями, зрозумівши, що їхні дії фіксують, сіли до автомобіля та поїхали. На місці залишилися тільки патрульні. Після чого, до нього підійшов поліцейський та почав звинувачувати його в тому, що він нібито проїхав на червоний сигнал світлофора. Він заперечив щодо вчинення правопорушення та задав працівнику поліції запитання, щодо причини зупинки та чи є докази проїзду на червоний сигнал світлофора, на що поліцейський відповів, що докази начебто є, Однак, їх не надав, а навпаки, поліцейський раптом став звинувачувати його, що він знаходиться в стані наркотичного сп`яніння. Вважаючи таку поведінку працівника поліції протиправною, тому попросив пояснити йому ще раз, яка справжня причина зупинки та надати документи поліцейського, щоб він міг записати його дані. 
Також ОСОБА_1 пояснив, що усі обвинувачення поліцейського не мали жодних на те підстав, оскільки, він був абсолютно тверезим. Його поведінка у тій обстановці була більш ніж адекватною, оскільки, він зіткнувся з протиправними діями невідомих осіб із закритими обличчями, в той час, як поліцейські жодним чином не реагували на це, через що він відчував загрозу стосовно себе і своєї дружини. Коли він намагався щось пояснити поліцейському, той весь час перебивав його, стверджуючи, що він нібито відмовляється пройти медичний огляд на стан сп`яніння, незважаючи на те, що він намагався пояснити, що готовий пройти огляд у медичному закладі, щоб пересвідчитися, що він не знаходиться в стані сп`яніння. Однак, поліцейський повідомив йому, що він фіксує факт ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння. Замість того, щоб доправити його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, спочатку був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а потім за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. 
Частиною 1 ст. 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу. 
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. 
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
У ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. 
Оскільки, відповідно до ст.251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського з місця виявлення адміністративного правопорушення, який був долучений до матеріалів справи. 
При перегляді відеозапису, судом встановлено, що на відеозаписі не зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога.
Також, відсутні докази, що ОСОБА_1 не виконав вимогу працівника поліції про зупинку. Як і не надано доказів, що ОСОБА_1 здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора.
Отже, відеозапис не підтверджує обставини, зазначені в протоколах про адміністративне правопорушення. 
Сам по собі факт складання адміністративного протоколу без підтвердження відповідними доказами не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Згідно з положенням ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, наявні у справі докази, які були досліджені під час судового засідання, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.п 2.4, 2.5 ПДР, що є необхідною умовою для складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно, відсутність складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Керуючись ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст.ст. 251, 252, п. 1 ст. 247 КУпАП, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП України, закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови через Шевченківський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя: