ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 560/1837/21
адміністративне провадження № К/990/26125/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Васильєвої І.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Міськтепловоденергія» на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року (суддя Ковальчук О.К.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року (головуючий суддя Сторчак В.Ю., судді: Граб Л.С., Полотнянко Ю.П.) у справі №560/1837/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Кам`янець-Подільське управління державної казначейської служби України Хмельницької області, Міністерство фінансів України до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Кам`янець-Подільська міська рада про стягнення заборгованості, 
УСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія", в якому просило стягнути з відповідача прострочену заборгованість за позичкою Міжнародного банку реконструкції та розвитку у сумі 45676929,01грн.
Позов мотивовано тим, що за умовами договору про субкредитування №13010-05/102 про використання позики, що надається Україні Міжнародним банком реконструкції та розвитку (діючим в якості виконавця від імені Фонду чистих технологій) (Угода про позику "Підвищення енергоефективності в секторі централізованого теплопостачання України" №8387-ЦА від 26 травня 2014 року Міністерство фінансів України 15 листопада 2019 року надіслало відповідачу лист щодо про необхідності сплати за вказаним Договором на 15 грудня 2019 року 755041,60 дол та 1712353,34 грн відповідно до розрахунку суми до сплати за період з 16 червня 2019 року по 15 грудня 2019 року. Листом від 20 травня 2020 року Міністерство фінансів України повідомило відповідача про необхідність сплати до 15 червня 2020 року 768045,89 дол. в національній валюті України за курсом Національного банку України на дату здійснення платежу та 2005538,42 грн пені. Відповідно до листа Кам`янець-Подільського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області від 25 вересня 2020 року відповідач 15 червня 2020 року до державного бюджету перерахував кошти в сумі 870607,70 грн в рахунок повернення відсотків за ККДБ 24110200, а також в сумі 19292,30 грн в рахунок повернення плати за надання гарантій за ККДБ 24110100. 14 липня 2020 року сплачена пеня в сумі 57,44 грн по ККДБ 21081000. У зв`язку із виникненням у відповідача заборгованості в межах Договору №13010-05/102 строком сплати 15 грудня 2019 року та 15 червня 2020 року, Кам`янець-Подільське управління Державної казначейської служби України Хмельницької області надіслало подання від 25 вересня 2020 року №214, №215, №216, №217 для здійснення заходів щодо стягнення простроченої заборгованості за позичкою Міжнародного банку реконструкції та розвитку у сумі 45676929,01 грн по договору про субкредитування № 13010-05/102 від 20 листопада 2014 року, на підставі яких позивач звернувся до суду із позовом щодо стягнення вказаної суми. 
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 15 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року позов задовольнив. Стягнув з комунального підприємства "Міськтепловоденергія" прострочену заборгованість за позичкою Міжнародного банку реконструкції та розвитку у сумі 45676929,01грн.
Здійснюючи висновок про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів факт отримання відповідачем від Міністерства фінансів України, відповідно до договору про субкредитування від 20 листопада 2014 року №13010-05/102 коштів в порядку рекредитування у розмірі 13361000,00 дол. США та факт невиконання договору в частині сплати до державного бюджету коштів в сумі 755041,6 до США, в тому числі 551026,22 дол США основного боргу, 203294,48 дол США відсотків банку та 720 дол США відсотків за надання гарантій (на 15 грудня 2019 року) та терміном сплати 15 червня 2020 року коштів в сумі 767320,41 дол США, в тому числі 594656,07 дол США основного боргу, 172664,34 дол США відсотків банку та пені в сумі 3717891 76 грн. 
Апеляційний суд в повній мірі погодився з висновками, що cформував суд першої інстанції, а також додатково врахував висновок експерта Харківського науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України Іванової О.В. №СЕ-19/121-24/21596-ЕК від 31 травня 2025 року про надання додаткових матеріалів під час проведення судової земельно-технічної експертизи у справі №560/1837/21, за висновками якого підтвердити розмір заборгованості за договором про субкредитування №13010-05/102 від 20 листопада 2014 року, вказаний у поданні Кам"янець-Подільського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області не надається можливим.
Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач (Комунальне підприємство «Міськтепловоденергія») подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено пункти 1, 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Зокрема, скаржник, з покликанням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 26 травня 2021 року у справі №560/2102/20, від 21 січня 2021 року у справі №320/1974/19, зазначив, що належними доказами існування і розміру боргу за бюджетною позикою можуть бути лише первинні бухгалтерські документи, належним чином оформлені. Верховний Суд у цих рішеннях прямо зазначив, що наявні у справі подання Казначейства самі по собі не доводять факту боргу, оскільки носять лише інформаційний характер. Подання органу Казначейства не є належним доказом наявності чи відсутності заборгованості, а також не встановлює її розмір. Як наголошував Верховний Суд, такі подання мають лише обліково-інформативний характер, тоді як для встановлення боргу потрібні первинні документи бухгалтерського обліку (фінансової звітності). 
З-поміж іншого, відповідач зазначив, що суди попередніх інстанцій не врахували, що Державна казначейська служба України діяла поза межами наданих їй законом повноважень, самовільно нарахувавши пеню за договором субкредитування та ініціювавши примусове стягнення такої пені через податкові органи. Згідно з пунктами 10, 12 Порядку обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2011 року №174 (далі - Порядок №174), пеня на прострочену заборгованість за кредитами (залученими державою) нараховується саме Міністерством фінансів України, тоді як територіальні органи Казначейства уповноважені нараховувати пеню лише на заборгованість за бюджетними позичками чи фінансовою допомогою.
Деталізуючи підстави подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник обґрунтовує відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування Порядку №174 до спірних правовідносин, зокрема, на зобов`язання за договорами субкредитування, укладеними після 1998 року (зокрема у 2014 році). 
Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження передбачену пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зауважує про порушення норм процесуального права, яке позивач вбачає в тому, що суди не дослідили належним чином зібрані у справі докази. 
З погляду представника відповідача, апеляційний суд, зокрема, розглянув справу за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання. За позицією, наведеною в касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції порушив базовий принцип судочинства, а саме доступ до правосуддя учасником справи, змагальність сторін, право на захист відповідача. 
Як пояснює представник Комунального підприємства «Міськтепловоденергія» в касаційній скарзі, апеляційний розгляд справи відбувся за відсутності представника відповідача, якого не було фактично допущено до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Зазначає, що відповідач своєчасно подав клопотання про участь у засіданні 29 травня 2025 року через систему «ВКЗ» (відеоконференцзв`язок) поза межами суду, яке було задоволене судом. Однак у день засідання секретар суду зробив запрошення лише представнику позивача, а представника відповідача не було запрошено до участі у конференції. Відповідач (його представник) авторизувався в системі «ВКЗ» і очікував підключення, проте так і не отримав доступу до відеоконференції, про що свідчать технічні записи. Листом Державного підприємства «Інформаційні судові системи» №2939_7_11-30-25 від 03 червня 2025 року офіційно підтверджено відсутність запрошення представника відповідача на відеоконференцію 29 травня 2025 року - цей документ було надано суду апеляційної інстанції одразу після його отримання разом з клопотанням про повернення до розгляду по суті. Незважаючи на це, апеляційний суд проігнорував подане клопотання, а у тексті рішення зазначив, що сторони були належним чином повідомлені, і провів розгляд фактично без участі відповідача.
В письмовому відзиві на вказану касаційну скаргу позивач (Головне управління ДПС у Хмельницькій області) просить її залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, як законні і обґрунтовані. 
Міністерство фінансів України у письмові відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу Комунального підприємства «Міськтепловоденергія» залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року - залишити без змін. 
Ухвалою від 30 червня 2025 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у цій справі на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року з метою перевірки доводів Комунального підприємства «Міськтепловоденергія». 
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на порушені в касаційній скарзі питання, які поставлені перед судом касаційної інстанції, першочерговим є перевірка дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки підтвердження таких доводів відповідно до пункту 3 частини третьої статті 353 КАС України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд. 
З матеріалів справи встановлено, що Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 15 серпня 2023 року позов задовольнив. Стягнув з комунального підприємства "Міськтепловоденергія" прострочену заборгованість за позичкою Міжнародного банку реконструкції та розвитку у сумі 45676929,01 грн. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
Сьомий апеляційний адміністративний суд на підставі ухвали від 13 листопада 2023 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Міськтепловоденергія» на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року та призначив справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні. 
Ухвалою від 26 травня 2025 року Сьомий апеляційний адміністративний суд клопотання Міністерства фінансів України та Комунального підприємства «Міськтепловоденергія» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задовольнив. Забезпечив участь представників Міністерства фінансів України та Комунального підприємства «Міськтепловоденергія» в судовому засіданні, призначеному на 29 травня 2025 року о 10:15 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon". Роз`яснив, що для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції учасник зобов`язаний: зайти та авторизуватися в Системі відеоконференцзв`язку за 10 хвилин до часу судового засідання; активувати технічні засоби (мікрофон, навушники, камеру) та перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою Системи відеоконференцзв`язку; очікувати запрошення секретаря судового засідання до участі в судовому засіданні.
Згідно з протоколом судового засідання від 29 травня 2025 року судове засідання в суді апеляційної інстанції відбулось з технічною фіксацією за допомогою підсистеми відеоконференцзвязку vkz.court.gov.ua. 
Запрошеним учасником на початку конференції була представниця третьої особи Лісовська Л.О., яка була присутня в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
При цьому, в матеріалах справи наявна довідка, складена секретарем судового засідання Сьомого апеляційного адміністративного суду про те, що проведення судового засідання призначене на 29 травня 2025 року о 10:15 год здійснювалось у відкритому судовому засіданні за участю представника Міністерства фінансів України (Лісовської Л.О.) з власних технічних засобів. 
В цій довідці також вказано і про те, що з представником Комунального підприємства «Міськтепловоденергія» (Семеновим С.В.) не вдалось зв`язатись через підсистему відеоконференцзв`язку. 
В матеріалах справи наявна і довідка Сьомого апеляційного адміністративного суду про те, що у зв`язку з технічними причинами судове засідання по справі №560/1837/21, яке призначено на 29 травня 2025 року о 10:15 год із застосуванням власних технічних засобів через доступ до підсистеми відеоконференцзв`язку через електронний кабінет електронного суду представника Головного управління ДПС у Хмельницькій області Зайця І.О. була відсутня можливість приєднатися до судового засідання. 
Як слідує з протоколу судового засідання від 29 травня 2025 року (а. с. 111-112 т. 5), Суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та зазначив про те, що текст судового рішення буде проголошено 04 червня 2025 року о 13:00 год в залі судового засідання. 
04 червня 2025 року у відкритому судовому засіданні апеляційний суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міськтепловоденергія» залишив без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року - без змін.
Перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції вимог процесуального закону під час ухвалення оскаржуваної постанови, суд звертає увагу на таке. 
Згідно з частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Відповідно до частини першої статті 11 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Частиною першою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Відповідно до частини третьої статті 44 КАС України учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Положення щодо участі в судовому засіданні в суді в режимі відеоконференції передбачені статтею 195 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 195 КАС України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
Згідно з частиною четвертою статті 195 КАС України учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно з частиною сьомою статті 195 КАС України суд, який забезпечує проведення відеоконференції, перевіряє явку і встановлює особи тих, хто з`явився, а також перевіряє повноваження представників.
Частиною дев`ятою статті 195 КАС України передбачено, що відеоконференція, в якій беруть участь учасники судового процесу, їх представники, фіксується судом, який розглядає справу, за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису. Відео- та звукозапис відеоконференції долучаються до матеріалів справи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи затверджене рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі також - Положення).
Відповідно до пункту 45 цього Положення підсистема відеоконференцзв`язку забезпечує можливість користувачам брати участь у засіданнях інших органів та установ системи правосуддя в режимі відеоконференції.
Згідно з пунктом 46 Положення за наявності в суді технічної можливості учасник справи у порядку, встановленому процесуальним законом, може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Згідно з пунктом 50 Положення про ЄСІТС суд ухвалює рішення про можливість проведення засідання в режимі відеоконференції за умови наявності в суді відповідної технічної можливості (наявність обладнання та можливість його використання у визначені день і час).
Для забезпечення належної організації роботи судів в ході фіксування судових засідань, встановлення рекомендацій та єдиних підходів до використання судами технічних засобів фіксування судового засідання, а також узагальнення правових норм щодо порядку фіксування судових засідань Наказом Державної судової адміністрації України від 06 червня 2022 року №156 затверджена Інструкція щодо роботи з технічними засобами фіксування судового засідання (далі також - Інструкція).
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції відповідно до процесуального законодавства фіксування судового засідання здійснює секретар судового засідання. 
Як передбачено пунктом 5 розділу ІІ Інструкції після автентифікації в підсистемі відеоконференцзв`язку секретарю судового засідання необхідно відповідно до вимог Інструкції користувача:
Перевірити працездатність технічних засобів фіксування судового засідання (мікрофонів, камер, іншого обладнання), скориставшись відповідною функцією підсистеми відеоконференцзв`язку - налаштування обладнання.
Виконати тестовий запис судового засідання, тривалістю не більше 30 секунд, та перевірити можливість його відтворення у режимі реального часу (онлайн).
У випадку проведення судового засідання в режимі відеоконференції створити конференцію та запросити до неї учасників процесу, які прийматимуть участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
В такому разі можливо буде здійснювати запис як учасників судового процесу, що знаходяться в залі судового засідання, так і тих, що прийматимуть участь у засіданні в режимі відеоконференції.
Надаючи правову оцінку процесуальним діям суду апеляційної інстанції, Верховний Суд звертає увагу на те, що справедливий та своєчасний розгляд спорів адміністративними судами є нерозривними поняттями, а комплексне дотримання адміністративними судами процесуальних вимог сприяє утвердженню верховенства права у суспільстві, що прямо передбачено положеннями національного законодавства, зокрема КАС України.
Права на доступ до суду, на змагальний розгляд і на ефективний засіб захисту права є основоположними правами фізичних осіб, які гарантуються Конвенцією. Попри свою важливість, цілі досягнення ефективності та прискорення здійснення судочинства не виправдовують порушення цих прав. 
Так, за наведеними вище положеннями КАС України, саме суд, виконуючи передбачене частиною першою статті 2 КАС України завдання, зобов`язаний створити учасникам справи належні можливості для використання всіх процесуальних прав, визначених КАС України, зокрема: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Аналізуючи, чи під час ухвалення рішення у справі, апеляційний суд виконав визначене перед ним завдання та чи дотримався справедливої процедури при вирішенні спору у цій справі, тобто чи було забезпечено реальну участь представника відповідача в розгляді справи, змагальність процесу, рівність сторін суд звертає увагу на таке.
В контексті доводів представника відповідача щодо незабезпечення його участі в режимі відеоконференції, необхідно зазначити, що такий розгляд фактично надає доступ учасника справи до участі в судовому засіданні поза межами приміщення суду в обраний ним спосіб і надає особі право бути почутою і користуватися передбаченими КАС України правами під час розгляду справи за його участю.
Як слідує з матеріалів справи, після проведеного 29 травня 2025 року судового засідання, суд апеляційної інстанції вирішив проголосити текст судового рішення 04 червня 2025 року в залі судового засідання. 
В той же час, 29 травня 2026 року на адресу апеляційного суду від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення апеляційного розгляду справи №560/1837/21, призначивши судовий розгляд із забезпеченням участі представника відповідача у режимі відеоконференції. Клопотання мотивовано тим, що представник Комунального підприємства «Міськтепловоденергія» Сергій Семенов у день засідання (29 травня 2025 року) з 09:40 до 12:15 перебував онлайн у системі відеконференцзв`язку, що підтверджується скріншотом з електронного кабінету станом на 29 травня 2025 року (відсутність активної конференції на зазначений час). Окремо здійснено запит на ДП «Інформаційні судові системи» про надання технічного реєстру (логу) авторизацій у підсистемі ВКЗ. Відповідно до протоколу судового засідання від 29 травня 2025 року представника відповідача не було включено до складу учасників відеоконференції і він взагалі не отримував запрошення підключитися. Судове засідання 29 травня 2025 року було проведено без участі представника відповідача, тоді як представники позивача та третьої особи були успішно підключені, присутні та надали суду свої пояснення по суті справи. У результаті зазначеного технічного та організаційного збою було порушено процесуальні права апелянта (відповідача), оскільки він був позбавлений можливості брати участь у розгляді справи, надавати пояснення, заявляти клопотання та брати участь у судових дебатах на рівних засадах з іншими учасниками процесу. У зв`язку з викладеним, представник відповідача наполягає на суттєвому порушенні принципу змагальності сторін та рівності їх процесуальних прав. 
Крім того, відповідач надіслав на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду відповідь Державного підприємства «Інформаційні судові системи» від 03 червня 2025 року на запит від 29 травня 2025 року, в якому констатовано, що в сервісі ВКЗ зафіксовано конференцію №4608129 з внесеним номером справи №560/1837/21 від 29 травня 2025 року. Серед запрошених учасників конференції не зафіксовано користувача ВКЗ «СЕМЕНОВ СЕРГІЙ ВОЛОДИМИРОВИЧ». 
Так, представник відповідача в надісланих до суду апеляційної інстанції документах зазначив як контактний номер телефона, так і відповідну електронну адресу. Однак, в матеріалах справи відсутні дані, які б давали підстави вважати, що останній був обізнаний щодо розгляду справи на 04 червня 2025 року. 
В матеріалах справи відсутні й докази, які б свідчили про недобросовісний характер поведінки відповідача, як особи, що мала брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Суд касаційної інстанції встановив й інше порушення, яке загалом свідчить про неналежне повідомлення представника відповідача про судовий розгляд.
Так, суд нагадує, що правила щодо розгляду справи у режимі відеоконференції закріплені процесуальним законодавством, а в адміністративному судочинстві саме статтею 195 КАС України.
З метою належної організації роботи судів в ході фіксування судових засідань за допомогою наявних в судах технічних засобів відео- та (або) звукозапису з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи затверджена Інструкція щодо роботи з технічними засобами фіксування судового засідання.
Нормативні положення, передбачені пунктом 5 розділу ІІ Інструкції, обов`язковою умовою проведення судового засідання за застосуванням режиму відеоконференції визначають обов`язкове запрошення учасників процесу, які прийматимуть участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Суд звертав вже увагу на те, що суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання представників сторін щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Так, згідно з наданою відповіддю Державного підприємства "Інформаційні судові системи" представник відповідача Семенов Сергій Володимирович авторизувався на сайті ВКЗ 29 травня 2025 року о 09:36:50, 12:28:27 та 14:36:24. 
Розглядаючи апеляційну скаргу та ухвалюючи постанову, Сьомий апеляційний адміністративний суд не звернув увагу, що попри задоволення клопотань про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції усіх учасників у справі, запрошені до участі в режимі відеоконференції не всі учасники справи. 
Апеляційний суд не вжив заходів з метою належного дотримання процесуальних вимог розгляду справи в режимі відеоконференції за участі усіх учасників у справі, які скористалися своїм правом щодо розгляду справи за допомогою власних технічних засобів у визначеному законом порядку. Суд апеляційної інстанції, як суд, що забезпечував проведення відеоконференції, не виконав обов`язок, передбачений частиною десятою статті 195 КАС України, щодо перевірки явки і встановлення особи тих, хто з`явився. 
Наведене в сукупності свідчить про неможливість за такої поведінки апеляційного суду ефективної реалізації прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, представником відповідача.
Право учасників справи, зокрема, бути належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання та на участь у судових засіданнях (за виключенням випадків, що стосується окремих категорій справ), відповідає основним засадам адміністративного судочинства, таким як, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин справи.
У межах цієї справи апеляційний суд не забезпечив дотримання таких прав КП «Міськтепловоденергія». Тим самим апеляційний суд позбавив, зокрема, відповідача (апелянта) можливості довести суду переконливість своєї позиції на стадії апеляційного розгляду.
За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про порушення судом апеляційної інстанції обов`язку завчасного і належного повідомлення сторін, зокрема Комунального підприємства «Міськтепловоденергія» про дату, час і місце розгляду справи. Це є безумовною підставою для констатації порушення норм процесуального права, що, у свою чергу, тягне за собою обов`язкове скасування судового рішення. Зазначене порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права не дає можливості перевірити обґрунтованість інших аргументів касаційної скарги.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Частиною четвертою зазначеної статті встановлено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Ураховуючи те, що порушення норм процесуального права допущено судом апеляційної інстанції, то постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до апеляційного суду. 
Керуючись статтями 341, 345, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Комунального підприємства «Міськтепловоденергія» задовольнити частково.
Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі №560/1837/21 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді | В.П. Юрченко Л.І. Бившева   І.А. Васильєва