Номер провадження 2/754/6654/26
Справа №754/3944/26
РІШЕННЯ 
Іменем України
14 липня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Гринчак О.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача
09 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути кошти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 10000,00 грн щомісячно, починаючи з 09.03.2026 року до досягнення дітьми повноліття.
Позовна заява обґрунтована тим, що сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний момент проживають разом з позивачкою.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконує, кошти на утримання дітей сплачує нерегулярно, їх розмір визначає одноособово, а участі у вихованні та розвитку дітей фактично не бере.
Відзив на позовну заяву
У відзиві на позовну заяву відповідач просить встановити аліменти в розмірі 3000,00 грн на двох дітей.
Відповідач зазначає, що визнає свій обов`язок утримувати дітей та не заперечує проти сплати аліментів. Разом з тим, вважає заявлений розмір аліментів завищеним та таким, що не відповідає його реальному матеріальному становищу. На даний час він не має офіційного працевлаштування, його дохід є нерегулярним та нестабільним. Грошові кошти, що надходять на банківські рахунки, не є постійним доходом, а є рухом коштів (перекази, витрати, обіг), що не відображає фактичний прибуток.
Додаткові пояснення сторін
02.06.2026 представницею позивачки - адвокатом Савицькою Світланою Володимирівною через систему «Електронний суд» подані додаткові пояснення, в яких представниця просить суд звернути увагу на той факт, що сама по собі відсутність офіційно задекларованого доходу не свідчить про відсутність у особи фактичних коштів та можливості виконувати свій обов`язок щодо належного утримання дітей. Також зазначає, що сам відповідач надав квитанції, та вказане не заперечується позивачем, про здійснення платежів на утримання дітей у розмірі 6000,00 грн, 7000,00 грн та 8000,00 грн. і т.д. щомісячно. Наведене свідчить про наявність у нього реальної фінансової можливості здійснювати платежі у сумі, яка була встановлена в усному порядку між сторонами, а саме: 10000,00 грн. 
04.06.2026 відповідач ОСОБА_2 направив до суду через систему «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких він не заперечує свій обов`язок щодо утримання дітей та вказує, що неодноразово добровільно надавав кошти на їх утримання. Зазначає, що надані ним квитанції про перекази грошових коштів підтверджують його відповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків та бажання забезпечувати дітей відповідно до своїх можливостей. Разом з тим, сам факт здійснення ним добровільних платежів у розмірі 6000 - 8000 грн окремими періодами не свідчить про наявність у нього постійної та гарантованої можливості щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн. Зазначені платежі здійснювалися добровільно, виходячи з наявних на той момент фінансових можливостей, та не можуть автоматично вважатися підтвердженням стабільного доходу або постійної платоспроможності.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 червня 2025 року у справі №754/8000/25 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12.01.2022 Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за актовим записом № 19, розірвано.
Сторони є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 14.07.2021 та НОМЕР_2 від 31.03.2023 відповідно, в яких батьком вказано ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 .
Діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання батька. Водночас, фактично проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 з 25.02.2026, що підтверджується актом від 25.02.2026.
З інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи вбачається, що відповідач - ОСОБА_2 за період з І кварталу 2025 року по І квартал 2026 року офіційного доходу немає, а позивачка - ОСОБА_1 отримує від Київського виплатного центру соціальну виплату у розмірі 860,00 грн щомісячно.
Водночас, відповідач перераховував позивачці кошти, зокрема, у березні 2025 року - 7 135,68 грн, у квітні 2025 року - 7035,18 грн, у травні 2025 року - 9547,74 грн, у серпні 2025 року - 8040,20 грн, у вересні 2025 року - 6 919,60 грн, у жовтні 2025 року - 4020,10 грн, у грудні 2025 року - 9 246,24 грн, у січні 2026 року - 8040,20 грн, у лютому 2025 року - 9045,23 грн, у березні 2026 року - 7035,18 грн, у квітні - 8542,71 грн.
Норми права та мотиви суду
Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховною Радою України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.
Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.
Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.
Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України).
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2817 гривень.
За приписами ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
У цій справі суд враховує, що:
1) відповідач хоча і не є офіційно працевлаштованим, однак сплачував позивачці вказані вище суми коштів, що доводить наявність у нього доходу;
2) доказів того, що відповідач є непрацездатним та на його утриманні перебувають інші особи матеріали справи не містять;
3) позивачка не надала доказів на підтвердження понесених нею щомісячних витрат на утримання дітей,
тому, враховуючи визначені законом мінімальний гарантований та рекомендований розміри аліментів, зважаючи на потреби та інтереси дітей суд доходить висновку, що аліменти в розмірі 8000,00 грн (4000,00 грн на кожну) не є завищеними та не будуть порушувати майнові права відповідача.
З огляду на зазначене позовна вимога позивачки підлягає частковому задоволенню.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 12, 76-81, 263, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 8000,00 грн щомісячно, починаючи з 09 березня 2026 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 14.07.2026.
Суддя Деснянського районного
суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК