ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2026 року	справа № 380/22617/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування висновку,-
у с т а н о в и в:
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, у якій просить:
- Визнати протиправним та скасувати висновок Міністерства внутрішніх справ України від 24.10.2025р. про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/14179/24 від 21.11.2024р. ОСОБА_1 ;
- Зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України у Львівській області повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України документи ОСОБА_1 з висновком щодо виплати грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" № 850 від 21 жовтня 2015 року;
- Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , виходячи з розміру 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у зв`язку з встановленням ІІ-ї групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ України відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ, а також п.9 "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений зі служби. Свідоцтвом про хворобу № 474 від 17.08.2011, винесеним ВЛК ГУМВС України у Львівській області, Позивачу встановлено захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. У подальшому, відповідно до довідки МСЕК від 10.04.2024 (серія 12ААГ № 626562) та довідки про ступінь втрати професійної працездатності від 10.04.2024 (серія 12ААА № 027756), Позивачу вперше встановлено ІІ групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності з причиною інвалідності: «захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ». У зв`язку з цим Позивач звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 у справі № 380/14179/24, Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Львівській області було складено Висновок від 01.10.2025 про призначення одноразової грошової допомоги та направила його до МВС України. Однак, 24.10.2025 МВС України прийняло рішення про відмову в затвердженні вказаного висновку. Підставами для відмови слугували мотиви про те, що огляд МСЕК проведено без участі представника закладу охорони здоров`я МВС, Позивач не направлявся на МСЕК відомчою поліклінікою, а також через неподання Позивачем акта розслідування нещасного випадку. Позивач вважає такі підстави протиправними, оскільки вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні допомоги визначений у п. 14 Порядку № 850 і серед них немає вказаних відповідачами обставин. Крім того, надання акта розслідування нещасного випадку вимагається лише у разі отримання поранення/контузії/травми, а не у випадку захворювання.
Ухвалою суду від 17.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
На адресу суду від представника відповідача- Міністерства внутрішніх справ України надійшов відзив на позовну заяву (вх.№96181 від 03.12.2025) в якому він проти задоволення позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що за результатами опрацювання документів встановлено суперечності між діагнозом у довідці МСЕК (де міститься згадка про наслідки ЗЧМТ та енцефалопатію) та Свідоцтвом про хворобу від 17.08.2011 № 474 (яке не містить відомостей про отримання ЗЧМТ під час служби). Окрім того, відсутній акт розслідування нещасного випадку, що унеможливлює перевірку обставин на наявність підстав, передбачених п. 14 Порядку № 850. Також Відповідач 1 зауважив, що проведення МСЕК відбулося з порушенням вимог п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317, без залучення фахівців охорони здоров`я МВС. Відповідач 1 вважає свої дії законними, а позовні вимоги — безпідставними.
Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх.№99520 від 15.12.2025) у якій критично оцінює доводи відповідача наведені у відзиві. Підтримує позовні вимоги та просить задовольнити.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України..
17.08.2011 Військово-лікарською комісією ГУМВС України у Львівській області стосовно Позивача винесено Свідоцтво про хворобу № 474, згідно з яким встановлено діагноз: «Остеохондроз шийного та поперекового відділів хребта, кила МХД L2-L3, центральні протрузії МХД L3-L4, L4-L5, L5-S1, спондилоартроз С5-С6, консолідований перелом тіла Th12, гематома тіла L2, з больовим синдромом та помірним порушенням функції. Дискогенна люмбоішіалгія справа, ІХС Атеросклеротичний кардіосклероз НК 1ст., Недостатність МК (-1,0)». Причинний зв`язок захворювання: «Захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ». 
Згідно з випискою з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААГ № 626562 від 10.04.2024 та Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 027756 від 10.04.2024, виданими Обласною МСЕК № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», Позивачу з 04.04.2024 вперше встановлено ІІ групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності. Причина інвалідності: «захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ». Дата встановлення страхового випадку — згідно зі Свідоцтвом про хворобу № 474 від 17.08.2011.
16.04.2024 Позивач звернувся до ГУМВС України у Львівській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку № 850.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 у справі № 380/14179/24 визнано протиправними дії МВС України щодо повернення без розгляду матеріалів Позивача та зобов`язано МВС України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги.
На виконання рішення суду Ліквідаційна комісія ГУМВС України у Львівській області склала Висновок від 01.10.2025 про можливість призначення Позивачу одноразової грошової допомоги та направила його з матеріалами справи до МВС України.
24.10.2025 МВС України прийняло рішення про відмову у затвердженні Висновку від 01.10.2025 про призначення Позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності (оформлене листом Відділу координації пенсійних питань МВС України від 29.10.2025 № 44487-2025).
Вважаючи вказану відмову МВС України протиправною та такою, що порушує його право на соціальний захист, Позивач звернувся з даним позовом до суду.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено фундаментальне право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Відповідно до пунктів 1, 5, 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», Закон України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію» визнано таким, що втратив чинність. Водночас пункт 15 Розділу XI прямо передбачає, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Таким чином, нормативно-правовим актом, що визначає обсяг матеріального права Позивача на отримання допомоги, є Закон України «Про міліцію» № 565-XII.
Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону № 565-XII, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, — у разі встановлення інвалідності II групи. 
Механізм призначення і виплати зазначеної допомоги визначено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі — Порядок № 850).
Відповідно до п. 7 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:
заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги;
довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності.
До заяви додаються копії:
довідки до акта огляду МСЕК;
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, травми або каліцтва);
акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва);
паспорта та документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб — платників податків.
Оцінюючи мотиви Відповідача 1 щодо відмови у затвердженні висновку через відсутність акта розслідування нещасного випадку, суд зазначає таке.
Зі змісту п. 7 Порядку № 850 випливає, що вимога про надання акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), стосується виключно випадків, коли інвалідність чи втрата працездатності настали внаслідок травми, поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків чи нещасного випадку.
У разі ж коли підставою для виплати одноразової грошової допомоги є факт встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (що підтверджено свідоцтвом про хворобу ВЛК та довідкою МСЕК), складання та надання акта розслідування нещасного випадку нормами чинного законодавства не вимагається, оскільки факт захворювання не є наслідком разового нещасного випадку чи травматичної події. Вимога суб`єкта владних повноважень подати документ, складання якого не передбачено для даної категорії випадків, є проявом надмірного формалізму та протиправним обмеженням права на соціальний захист.
Щодо мотивів Відповідача 1 про незалучення представника ЗОЗ МВС до складу МСЕК та відсутність скерування відомчої поліклініки, суд вказує таке.
Суд встановив, що КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» завчасно та належним чином (лист від 26.03.2019 № 126) звертався до ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» щодо залучення уповноваженого представника для участі у засіданнях Обласної МСЕК № 1. ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» листом від 03.04.2019 № 33/34-305 делегувало для участі у комісіях заступника начальника лікарні з ЕТН Лисенко Л.І.
Той факт, що уповноважена особа МВС не з`явилася на засідання МСЕК 10.04.2024 при огляді Позивача, не може слугувати підставою для визнання процедури огляду незаконною та не повинно тягнути негативних наслідків для громадян (Позивача). Вказана правова позиція узгоджується з принципом «належного урядування» (Good governance), відповідно до якого державні органи повинні діяти вчасно та в належний спосіб, а ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу і не може виправлятися за рахунок осіб, яких вона стосується (рішення ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінг проти Чеської Республіки», «Рисовсовський проти України»).
Окрім того, рішення МСЕК про встановлення Позивачу ІІ групи інвалідності є чинним, у встановленому законом порядку не скасовувалося та не визнавалося недійсним. А отже, Відповідач 1 не наділений повноваженнями піддавати сумніву юридичну силу та медичну обґрунтованості чинних висновків МСЕК та ВЛК.
Підстави для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги чітко та вичерпно визначені пунктом 14 Порядку № 850, а саме: якщо за висновком комісії з розслідування нещасного випадку подія є наслідком:
учинення злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;
учинення дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;
подання особою завідомо неправдивих відомостей.
Жодної з вищезазначених підстав у спірному рішенні МВС України від 24.10.2025 зазначено не було. Відтак, відмова МВС України у затвердженні висновку про призначення Позивачу одноразової грошової допомоги є протиправною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Стосовно вимоги про зобов`язання МВС України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , виходячи з розміру 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2, згідно з якою під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Аналіз норм Порядку № 850 свідчить про те, що у разі подання особою всіх необхідних документів, передбачених законом, та за відсутності підстав для відмови, передбачених пунктом 14 Порядку № 850, у МВС України виникає обов`язок прийняти єдине правомірне рішення — про призначення одноразової грошової допомоги. У такому випадку суб`єкт владних повноважень не має свободи розсуду та варіантів поведінки, а тому його повноваження не є дискреційними.
Судом встановлено, що Позивач надав повний пакет документів, передбачений п. 7 Порядку № 850, а наявні у справі медичні документи (Свідоцтво про хворобу ВЛК № 474 та Довідка МСЕК від 10.04.2024) у беззаперечний спосіб підтверджують настання страхового випадку — встановлення ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС. Жодних обставин, передбачених п. 14 Порядку № 850, Відповідачем 1 виявлено не було.
Враховуючи, що відповідач неодноразово (у тому числі під час попереднього судового розгляду у справі № 380/14179/24) допускав протиправні дії та повторно відмовив Позивачу з надуманих підстав, зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення про призначення допомоги є єдиним належним та ефективним способом відновлення порушених прав Позивача відповідно до вимог статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та правових позицій Великої Палати Верховного Суду (зокрема, у постановах від 06.11.2019 у справі № 509/1350/16-а та від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15).
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Відповідачі не довели правомірності та обґрунтованості оскаржуваного рішення від 24.10.2025.
За таких обставин, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю.
Оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 6, 9, 77, 90, 139, 241–246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

у х в а л и в:
1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01601, вул. Богомольця 10, м. Київ, ЄДРПОУ 00032684), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка 3, ЄДРПОУ 08592247) визнання протиправним та скасування висновку -задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправним та скасувати висновок Міністерства внутрішніх справ України від 24.10.2025р. про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/14179/24 від 21.11.2024р. ОСОБА_1 .
3.Зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України у Львівській області повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України документи ОСОБА_1 з висновком щодо виплати грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" № 850 від 21 жовтня 2015 року.
4.Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , виходячи з розміру 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у зв`язку з встановленням ІІ-ї групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ України відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ, а також п.9 "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.
5.Судові витрати між сторонами не розподіляються.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя	Грень Наталія Михайлівна