Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/1277/26
Номер провадження2/173/1445/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
07 серпня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Островерхової А.В., за участю секретаря судового засідання Прокоф?євої Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послався на те, що 21.10.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1615-7843.
Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 5000 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена ставка - 0,90 % в день; стандартна ставка -1,00 % в день: комісія за видачу кредиту - 20,00%.
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору.
Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, порушила вищезазначені умови договору, у зв`язку з чим заборгованість Відповідача за Кредитним договором становить 20315,17 гривень, з них: заборгованість за кредитом 8367,88 гривень, заборгованість за нарахованими процентами 7717,29 гривень, заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК - 4230,00 гривень.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за Кредитним договором, а також понесені судові витрати.
Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому позов визнала частково, не заперечує факт отримання кредитних коштів, натомість вважає, що сума нарахованих відсотків є неспівмірно великою, тому просить суд зменшити суму заборгованості. 
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21.10.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1615-7843.
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 5000 грн., кредит надається строком на 300 днів, тобто до 16.08.2026. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,00 % за кожен день користування кредитом. Базовий період складає 14 календарних днів. Повернення кредиту мало відбуватися згідно з Графіком платежів. 
Згідно з п.4.7 комісія за видачу кредиту становить 20.00 % від суми виданого кредиту. Нарахування комісіі? за видачу кредиту здіи?снюється на суму виданого за цим договором кредиту у день видачі кредиту.
Відповідно до реквізитів Договору № 1615-7843 від 21.10.2025, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А3068».
Також Додатковою угодою №1 від 28.10.2025 року до Договору про відкриття кредитноі? лініі? №1615-7843 від 21.10.2025 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 000,00 грн. Також Додатковою угодою №2 від 21.11.2025 року до Договору про відкриття кредитноі? лініі? No1615-7843 від 21.10.2025 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 500,00 грн. Також Додатковою угодою №3 від 23.11.2025 року до Договору про відкриття кредитноі? лініі? No1615-7843 від 21.10.2025 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 200,00 грн.
Відповідно до зазначених вище умов договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 8700 грн, шляхом зарахування 21.10.2025 кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» .
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1615-7843 від 21.10.2025 станом на 02.03.2026 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 20315,17 гривень, з них: заборгованість за кредитом 8367,88 гривень, заборгованість за нарахованими процентами 7717,29 гривень, заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК - 4230,00 гривень.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 208 ЦПК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Відповідно до ст. 1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
Крім того відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України - Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту, а електронний договір, підписаний електронним підписом, у тому числі одноразовим ідентифікатором, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, договір, укладений в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є належною письмовою формою правочину.
Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами Кредитний договір №1615-7843 від 21.10.2025, відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 639, 1047, 1055 ЦК України.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010).
Відповідно до ч. 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відповідно до кредитного договору надало відповідачу ОСОБА_1 кредит, що підтверджується довідкою ТОВ “Фінансова компанія” Контрактовий дім” від 17.03.2026, однак відповідач кошти не повернула, тому заборгованість за кредитним договором необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Оцінюючи доводи відповідача, викладені у відзиві, суд виходить із такого, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти у сумі 8700 грн строком на 300 днів. Умовами договору передбачено сплату процентів за користування кредитом у визначеному сторонами розмірі. Доказів недійсності договору, його окремих умов або неправильності здійсненого позивачем розрахунку відповідачем не надано.
Розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач здійснював платежі в рахунок погашення заборгованості за відсотками на загальну суму 3620,23 грн. Проте суму кредиту відповідач не повернула та продовжувала користуватися кредитними коштами протягом строку кредитування. Суд звертає увагу на те, що відсотки нараховано відповідно до умов договору: у межах визначеної відсоткової ставки та у визначений строк кредитування. Тому нарахування такої суми заборгованості відповідає умовам договору, на які відповідач погодилася, а відтак такі вимоги позивача про стягнення заборгованості є правомірними. 
Окрім того, суд зауважує, що нарахування відсотків, зокрема відсоткова ставка, відповідають Закону України “Про споживче кредитування”, зокрема ст. 8, в яку було внесено зміни Законом Украі?ни від 22 листопада 2023 року № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів Украі?ни щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» якии? набрав чинності 24 грудня 2023 року внесено зміни до Закону Украі?ни «Про споживче кредитування», яким визначено порядок визначення реальної річнрої процентної ставки, денної процентної ставки та загальну вартість кредиту для споживача. Згідно з умовами договору розмір процентної ставки не перевищує 1% .
Отже, доводи відповідача щодо необхідності зменшення суми заборгованості по відсоткам є безпідставними та підлягають відхиленню.
Водночас суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками, які нараховано відповідно до ст. 625 ЦК України з огляду на таке. 
Пунктом 8.2 договору передюбачено, шо у разі прострочення виконання Позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування Кредитом та/або комісіі? за видачу Кредиту у визначені цим Договором терміни, Позичальник зобов`язании? сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 401 500 процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу Украі?ни. Проценти річних нараховуються за кожен день прострочення на суму заборгованості, що включає прострочені проценти за користування Кредитом та/або суму простроченоі? комісіі? за видачу Кредиту. 
17 березня 2022 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 р., яким, зокрема, було внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань. 
Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Отже, нарахування позивачем відсотків за порушення зобов?язання згідно зі ст. 625 ЦК України за період з дії воєнного стану в Україні є таким, що не відповідає діючому законодавству, тому вимоги про стягнення відсотків в розмірі 4230,00 грн є такими, що не підлягають задоволенню. 
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до таких висновків. 
На підтвердження понесених судових витрат позивач надав платіжну інструкцію №25026 від 14.04.2026 про сплату судового збору в сумі 2662,40 грн. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених витрат по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2108 грн 04 коп. (16085,17*100%: 20315,17 * 2662,40) на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст. 12,13,81,141,259,263-265,268,273,280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26 офіс 407, ЄДРПОУ 38548598) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1615-7843 від 21.10.2025 у розмірі 16085 (шістнадцять тисяч вісімдесят п?ять) грн 17 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2108 (дві тисячі сто вісім) грн 04 коп. 
В іншій частині позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017.

Суддя А.В. Островерхова