КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 756/8939/25
провадження № 22-ц/824/9678/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів : 
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року в складі судді Пукала А. В.,

установив:

18.06.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» (далі - ПрАТ «Трест Київміськбуд-1»), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя» (далі - ТОВ «УК «Затишна оселя»), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З. З. про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації права власності. 
Посилались на ті підстави, що вони є власниками квартир, розташованих в будинку АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_1 - власник квартири АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 - власниця квартири АДРЕСА_3 , а також співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. 
Як стало відомо, на приміщення загального користування 78, площею 23,73 кв.м., яке розташоване в будинку АДРЕСА_1 , було зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на підставі Договору інвестування у нерухомість №133-5-ВПП (1) від 06.02.2008, укладеного з ЗАТ «Трест Київміськбуд-1».
Зазначали, що відповідно до технічної документації на будинок, вказане приміщення є частиною покрівлі, відповідно є приміщенням загального користування. 
Просили суд: 
визнати недійсним договір інвестування у нерухомість № 133-5-ВП (1) від 06.02.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ «Трест Київміськбуд-1;
скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка З. З. про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 , а саме: рішення № 64317536 від 28.07.2022 про державну реєстрацію прав на Приміщення 78, загальною площею 23,73 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
18 серпня 2025 року ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «Банк Столиця», треті особи: ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_5 .
Просив суд : 
визнати недійсним Договір №1331027 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А від 28 листопада 2006 р., укладеного ТОВ КБ «Столиця» та ОСОБА_4 , який в подальшому відступив право вимоги за цим договором ОСОБА_1 згідно договору №1331027 про відступлення права вимоги від 18 жовтня 2007 року;
визнати недійсним Договір №1331012 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» укладеного ТОВ КБ «Столиця» та ОСОБА_2 ;
скасувати державну реєстрацію прав власності з одночасним припиненням речових прав на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 , проведену Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське бюро технічної інвентаризації» 18 травня 2009 року (реєстровий номер 45693, у реєстровій книзі: 588-126) на підставі свідоцтва про право власності від 05 травня 2009 року серії НОМЕР_1 , виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Наказ №582-С/КІ від 14 квітня 2009 р.), загальною площею 88,60 кв.м., та будь-які похідні від права власності речові права на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_5 , обтяження таких прав, в тому числі, але не обмежуючись забороною, орендою та іпотекою;
- скасувати державну реєстрацію прав власності з одночасним припиненням речових прав, на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_2 , проведену Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське бюро технічної інвентаризації» на підставі свідоцтва про право власності від 22 липня 2009 року серії НОМЕР_2 , виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Наказ №1105-С/КІ від 14 липня 2009 р.), загальною площею 135,10 кв.м., та будь-які похідні від права власності речові права на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_7 , обтяження таких прав, в тому числі, але не обмежуючись забороною, орендою та іпотекою.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2026 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ПАТ «Банк Столиця», треті особи: ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації права власності. Зустрічну позовну заяву повернуто відповідачу.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ПрАТ «Трест Київміськбуд-1»), ТОВ «УК «Затишна оселя», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З. З. про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації права власностізалишено без розгляду з підстав повторної неявки позивачів в судове засідання. 
23.03.2026 ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про компенсацію судових витрат.
Зазначив, що залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ПрАТ «Трест Київміськбуд-1»), ТОВ «УК «Затишна оселя», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З. З. про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації права власності без розгляду, судом першої інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Після подання позову позивачі жодного разу не з`являлись в судове засідання. Неявка в судові засідання, пасивна поведінка позивачів свідчить по небажання підтримувати позовні вимоги та свідоме затягування розгляду і вирішення справи по суті. В той же час, він був вимушений звернутись за професійною правничою допомогою для захисту своїх прав в суді та нести витрати на професійну правничу допомогу. Попередній (орієнтовний) розрахунок таких витрат надавався відповідачем разом із відзивом на позовну заяву. Заперечень щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу від позивачів не надходило.
Просив поновити процесуальний строк на подання заяви про компенсацію судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 50 000 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року заяву ОСОБА_3 про компенсацію судових витрат повернуто без розгляду.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що за правилами ч. 2 ст. 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Заявник додав до матеріалів заяви копію опису вкладення на ім`я отримувача ОСОБА_2 та долучив до заяви листи на електронні адреси інших учасників про направлення заяви про компенсацію судових витрат з додатками у справі № 756/8939/25, однак зазначені документи не є належним доказом направлення копії заяви.
Заявником долучено нечитабельну копію опису поштового вкладення на адресу ОСОБА_2 , з якої неможливо встановити дату його формування та встановити факт надсилання, оскільки документу, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) до заяви не долучено.
Також відповідачем додано скріншоти про надсилання електронних листів, що не є належним доказом направлення документів учаснику справи.
Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначив, що, встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Аналогічна практика вирішення заяв про ухвалення додаткового рішення, до яких заявники не додали докази надіслання (ненадання) іншим учасникам такої заяви з доданими до неї додатками, сформована Верховним Судом і в ухвалах від 25 лютого 2021 року у справі № 906/977/19, від 01 вересня 2022 року у справі № 759/13013/14-ц (провадження № 61-14029 св 21), від 16 січня 2023 року у справі № 640/23065/14 (провадження № 61-1456 ск 21), від 02 лютого 2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22), від 27 березня 2023 року у справі № 756/820/20 (провадження № 61-8952 св 22) на стадії касаційного розгляду справи.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі без розгляду.
16.04.2026 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_3 про компенсація судових витрат та прийняти нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 50 000 грн.
Зазначає, що направив учасникам справи заяву про компенсацію судових витрат засобами Укрпошти та по електронній пошті з електронним підписом.
Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.
Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).
Заява про ухвалення додаткового рішення є заявою з процесуальних питань, тому подання учасником справи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу потрібно здійснювати із дотриманням вимог ЦПК України, встановлених для подання клопотань (заяв) з процесуальних питань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено, - він встановлюється судом (частина третя статті 182 ЦПК України).
Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.
Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення) (пункт 6 частини першої статті 183 ЦПК України).
За правилами частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Подібні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 463/12950/21 (провадження № 61-403 св 23).
Відповідно до частини 1 статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 до заяви про компенсацію судових витрат, яку надіслав на офіційну електронну адресу суду, додав наступні докази її надсилання іншим учасникам справи, а саме : позивачу ОСОБА_1 - скріншот про надсилання заяви на електронну адресу (а.с. 132 (зв) т. 2); позивачу ОСОБА_2 - опис вкладення у цінний лист (а.с. 133 т.2). 
Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
Доказів направлення заяви про компенсацію судових витрат у паперовій формі листом з описом вкладення позивачу ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а направлення заяви на електронну адресу не є належним доказом на підтвердження вказаної обставини. 
До наданої на підтвердження направлення заяви про компенсацію судових витрат позивачу ОСОБА_2 копії опису вкладення у цінний лист заявник не додав документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).
За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заявником не надано належних доказів, які б давали можливість встановити, чи була взагалі відправлена вказана заява адресату та яку саме кореспонденцію йому було надіслано.
Такі висновки відповідають правовому висновку, сформованому у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 року у справі № 914/1955/17. 
Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права, притримується позиції, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (до прикладу, рішення у справі «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia), № 26746/05, параграф 110, від 20 лютого 2014 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. 353, 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук