МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2026 р.  	№ 400/5787/26 	
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до 	Державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" , вул. Лагерне поле, 5,м. Миколаїв,54005, 	
про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом Державною установи «Миколаївський слідчий ізолятор» з вимогами: визнати протиправними дії Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» щодо відмови у проведенні перерахунку вислуги років та зарахуванні наявної вислуги років у пільговому обчисленні, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови КМУ від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей»; зобов`язати Державну установу «Миколаївській слідчий ізолятор» провести перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 , відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови КМУ від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу в пільговому обчисленні.
Свої позовні вимоги, позивач обґрунтував тим, що проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби в період з 03.07.2007 по теперішній час. В травні 2025 року позивач звернувся через свого представника до відповідача з приводу зарахування у календарну вислугу років пільгову вислугу років. 20.05.2026 відповідач відмовив у задоволенні зазначеної заяви, пославшись на те, що законодавством зазначене не передбачено. Позивач вважає зазначену відмову протиправною, оскільки відповідно до п.п. «в» п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 до вислуги років для визначення розміру пенсії, зараховується на пільгових умовах за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначається керівниками відповідних міністерств і відомств. В той же час, Кабінетом Міністрів України не визначено іншого порядку обчислення вислуги років в органах внутрішніх справ, в тому числі і під час проходження служби, окрім того порядку, що передбачений Порядком №393. Отже, норми порядку №393, необхідно застосовувати не лише при обчисленні вислуги років після звільнення особи зі служби в ДКС, але й під час проходження такої служби, з метою встановлення права на пенсію за вислугу років. Враховуючи правові висновки об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18, відповідно до яких основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262. Пільгове обчислення період походження військової служби є похідним від визначної підстави і може визначатися іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Таким чином, передбачена постановою №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262 положенням цього Закону не суперечить. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, від 22.06.2022 №761/29252/17.
Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що категорично не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що заперечуються принципом остаточності судових рішень і чинною практикою Верховного Суду. Позивач ОСОБА_1 вже звертався з аналогічним позовом до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» у 2023 році (Справа № 400/7052/23). Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у справі № 400/7052/23 рішення першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю. З моменту винесення зазначеної постанови (19.01.2024) правовий статус позивача не змінився — він досі є чинним атестованим співробітником установи. Повторне ініціювання аналогічного спору є очевидним зловживанням процесуальними правами та спробою обійти судове рішення, яке набрало законної сили. Щодо правомірності дій установи та нормативних змін: Відповідач діє виключно на підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України. Як зазначено в облікових документах та раніше виданих довідках (зокрема довідці № 20/8-77), установа належним чином фіксує та веде облік як календарної, так і пільгової вислуги Позивача (обчислюючи її за формулами «один місяць за 40 днів» та «один місяць за півтора» для різних періодів його служби та посад). Цей стаж використовується для виплати надбавок за вислугу років тощо. Проте, згідно з нормами Постанови КМУ № 119 від 16.02.2022 р., яка внесла зміни до Постанови № 393, Уряд чітко розмежував поняття: Обчислення календарної вислуги років для визначення права на пенсію (п. 1, 2 Постанови № 393). Зарахування служби на пільгових умовах для визначення розміру пенсії (п. 3 Постанови № 393). Апеляційний суд у чинній постанові між нашими сторонами прямо послався на правову позицію Верховного Суду від 22.02.2023 року у справі № 320/12166/20. Суд касаційної інстанції наголошує, що захисту в адміністративному суді підлягає лише вже порушене право. Неможливо зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити дії на майбутнє, якщо факт порушення ще не відбувся і права діючого співробітника при потенційному майбутньому звільненні жодним чином не обмежені.
В судове засідання призначене на 24.06.2026 представники сторін не з`явилися. За таких обставин, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , проходить службу в органах державної кримінально-виконавчої служби з 03.07.2007 р., має спеціальне звання підполковника внутрішньої служби та в теперішній час займає посаду заступника начальника СІЗО з режиму охорони державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор».
20.05.2026 ОСОБА_1 звернувся до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» з двома запитами про проведення перерахунку та зарахування пільгової вислуги років відповідно до п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії сформовану у період проходження служби в органах державної кримінально-виконавчої служби. 
20.05.2026 ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на звернення позивача, надав Довідку про вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до якої станом на 20.05.2026, вислуга років складає в календарному обчсиленні становить 21 рік 02 місяці 15 днів, а в пільговому обчисленні становить 29 років 10 місяців 17 днів.
Також, ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» повідомив ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається, якщо на день звільнення особа має вислугу років 25 календарних років і більше. Нормами Закону не передбачено зарахування пільгової вислуги років до календарних років.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (тут і надалі Закон №2262-ХІІ в редакції на час виникнення спірних правовідносин 07.08.2025), право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань.
За приписами пункту «а» ч. 1 статті 12 «Умови призначення пенсій за вислугу років» Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам, зазначеним у пункті «б» ч. 1 ст. 1-2 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Так, відповідно до частини 2 статті 17 Закону №2262-ХІІ, до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового складу, молодшого, середнього, старшого та вищого начальницького складу Державного бюро розслідувань, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми здобуття освіти) у закладах освіти (крім навчання у закладах спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю, військових навчальних закладах та навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України і державної пожежної охорони), після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Службі судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ встановлений порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом.
Так, частиною 1 ст. 17-1 Закону №2262-ХІІ визначено, що порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 статті 17-1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що на пільгових умовах особам із числа військовослужбовців, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону, до вислуги років для визначення розміру пенсії зараховується один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.
Постановою КМУ від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (тут і надалі Порядок №393 в редакції на час виникнення спірних правовідносин 07.08.2025) передбачені періоди служби, час роботи, виконання повноважень, перебування у певних обставинах, які зараховуються до вислуги років, для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону 2262-ХІІ.
Пунктом 2-1 Порядку №393 передбачено обчислення календарної вислуги років для призначення пенсії, що узгоджується із положеннями, зокрема, пункту «а» ч. 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ.
Пунктом 3 Порядку №393 встановлена можливість зарахування до вислуги років для визначення розміру пенсії, вислуга на пільгових умовах, що не суперечить приписам частини 2 статті 17-1 Закону №2262-ХІІ.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин 07.08.2025, Закон №2262-ХІІ передбачає право на пенсії за вислугу років, незалежно від віку звільненої особи, якщо на день звільнення особа має вислугу 25 календарних років і більше (п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ).
Пункт 1 Порядку №393 встановлює що саме входить до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону 2262-ХІІ, а пункт 3 Порядку №393 що та в якому розмірі враховується для визначення пільгової вислуги для визначення саме розміру пенсії за вислугу років.
Суд приймає до уваги що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2025 у справі №640/13694/22, визнаний, окрім іншого, протиправним та нечинним підпункт 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393», відповідно до якого, з 19.02.2022 пункт 3 Порядку №393 передбачав зарахування пільгової вислуги лише для визнання розміру пенсії, у зв`язку із чим відновив свою дію пункт 3 Порядку №393 у попередній редакції, яка передбачає пільгове обчислення вислуги років для визначення права на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах.
Але, необхідно також враховувати з приводу чого виник цей спір між позивачем та відповідачем.
Як вбачається з позовної заяви та відзиву, позивач рапорту про звільнення зі служби та направленням відповідачем подання з документами до органів пенсійного фонду для призначення йому пенсії по вислуги років не звертався. 
Отже, враховуючи що, як на час подання запиту, так і на час надання відповіді від 20.05.2026 та звернення до суду і ухвалення оскаржуваного рішення в цій справі позивач продовжує проходити службу в ДКВС та не зверталася до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, листи відповідача від 20.05.2026 за своєю суттю є роз`ясненням щодо підстав та моменту виникнення у позивача права на включення цієї вислуги років на пільгових умовах до календарної вислуги.
За наведених обставин зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на пенсію, вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер та суперечить процедурі та визначеному у застосованих нормативних актах обставинам та часу їх застосування, адже передумовою для здійснення обрахунку вислуги років і зарахування до неї пільгової вислуги років із прийняттям відповідного наказу, є припинення позивачем проходження служби в державної кримінально-виконавчої службі через звільнення, на підставі чого, саме в наказі про звільнення зазначається вислуга років, як календарна так і в пільговому обчисленні. Поки позивач проходить службу, у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» відсутні правові підстави для видачі наказу про її звільнення та визначення у такому наказі розміру її вислуги років для призначення пенсії.
За наведених підстав, суд встановив відсутність у спірних правовідносинах порушених прав позивача, які б підлягали захисту в судовому порядку.
Крім того, немає підстави вважати, що при звільнення позивача зі служби в органі Державної кримінально-виконавчої служби України та обчисленні його стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідачем буде відмовлено йому в зарахуванні пільгового стажу для її призначення.
В контексті наведеного доцільно відмітити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. 
Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки немає фактів порушення прав позивача в майбутньому.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.
В задоволенні позову відмовити повністю.
Судові витрати покласти на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" (вул. Лагерне поле, 5,м. Миколаїв,54005 08564067) відмовити повністю. 
2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   
Рішення складено в повному обсязі 08.07.2026