УХВАЛА

09 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 320/3022/22
адміністративне провадження № К/990/28559/26 

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Дашутіна І.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2026 року у справі № 320/3022/22 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
установив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кіровоградської обласної державної адміністрації, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації № 8-вс від 14 лютого 2022 року «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»;
- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації № 9-вс від 18 лютого 2022 року «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»;
- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації № 38-к від 24 лютого 2022 року «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення» та поновити ОСОБА_1 на посаді керівника апарату Кіровоградської обласної державної адміністрації, рішення в цій частині допустити до негайного виконання;
- стягнути з Кіровоградської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 25 лютого 2022 року до дня поновлення на роботі, рішення і цій частині допустити до негайного виконання.
Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року справу передано на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання.
У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду справу було передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року, на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року у справі № 320/3022/22 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасовано, а справу № 320/3022/22 направлено до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) спочатку.
29 жовтня 2025 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач заявив такі вимоги:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 25 березня 2025 року № 68-к «Про упорядкування трудових відносин» в частині: пункту 2 поновлення на посаді керівника апарату Кіровоградської ОДА з 26 лютого 2022 року; пункту 3 вважати звільненим з 28 грудня 2020 року;
- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Кіровоградської ОДА: від 14 лютого 2022 року № 8-вс; від 18 лютого 2022 року № 9-вс; від 24 лютого 2022 року № 38-к «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення»;
- поновити на посаді керівника апарату Кіровоградської обласної державної адміністрації з 25 лютого 2022 року (дата незаконного звільнення за № 38-к);
- стягнути з Кіровоградської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 лютого 2022 року по день фактичного поновлення на роботі (включно), з урахуванням індексації відповідно до статей 235, 236 Кодексу законів про працю України;
- зобов`язати Кіровоградську ОДА: видати нове розпорядження про поновлення з 25 лютого 2022 року; внести відповідні записи до трудової книжки; забезпечити фактичний допуск до роботи; виплатити компенсацію протягом 3 робочих днів з дня набрання рішенням сили.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки заяви про уточнення позовних вимог шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 29 жовтня 2025 року повернуто позивачу. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову від 18 листопада 2025 року повернуто без розгляду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 у справі № 320/3022/22 скасовано, а справу направлено до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2026 року, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації № 8-вс від 14 лютого 2022 року «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»; визнання протиправним та скасування розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації № 9-вс від 18 лютого 2022 року «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»; визнання протиправним та скасування розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації № 38-к від 24 лютого 2022 року «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення» та поновленні на посаді керівника апарату Кіровоградської обласної державної адміністрації.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2026 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2026 року у справі № 320/3022/22.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали суддя-доповідач дійшов висновку про наявність підстав для її повернення скаржнику з наступних підстав.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Частиною 2 статті 328 КАС України передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до пунктів 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини 1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові); відмови у відкритті провадження у справі; залишення позову (заяви) без розгляду; закриття провадження у справі; відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
Положеннями частини четвертої статті 328 КАС України визначено перелік підстав касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті.
Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, прийнятих у справах, є вичерпним.
Так, за приписами абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Положеннями статті 330 КАС України визначено вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.
За приписами частини другої цієї статті у касаційній скарзі зазначаються:
- підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав);
- у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій та третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування.
Водночас порушення норм права може виявлятися у:
- застосуванні норми, яку не належало застосовувати у відповідній ситуації;
- незастосуванні норми, яку належало застосувати;
- наданні застосованій нормі неправильного тлумачення.
Так, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Скаржник оскаржує ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року, залишену без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2026 року, якою закрито провадження у справі.
Водночас скаржник не зазначає, у чому саме полягає неправильне застосування судами норм процесуального права, не наводить аргументів щодо помилкового тлумачення або застосування пункту 8 частини першої статті 238 КАС України та не обґрунтовує, яким чином допущене судами порушення призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження у справі.
Зазначення обставин щодо відсутності фактичного допуску до роботи, невиплати заробітної плати та невнесення запису до трудової книжки саме по собі не свідчить про наявність касаційної підстави, оскільки скаржник не пов`язує ці обставини з помилковим застосуванням конкретної процесуальної норми судами першої та апеляційної інстанцій.
Крім того, посилаючись у касаційній скарзі на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 235 Кодексу законів про працю України, скаржник фактично наводить доводи щодо неправильного застосування судами норм матеріального права. Водночас оскаржуваними судовими рішеннями вирішено питання про закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, тобто застосовано норму процесуального права.
Отже, для обґрунтування касаційної підстави скаржник мав зазначити, у чому саме полягає неправильне застосування судами положень пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, зокрема, яке саме процесуальне порушення було допущено судами при вирішенні питання про наявність підстав для закриття провадження у справі.
Натомість наведені у касаційній скарзі посилання на положення статті 235 Кодексу законів про працю України та незгоду із висновками судів щодо наслідків видання розпорядження №68-к стосуються суті спірних правовідносин та не містять обґрунтування порушення судами норм процесуального права, яке могло б бути підставою касаційного перегляду ухвали про закриття провадження.
Отже, скаржник належним чином не обґрунтовує, у чому саме полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про закриття провадження у справі.
Неналежне обґрунтування зазначених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження або наведення їх безвідносно до предмета касаційного перегляду у конкретній справі унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Посилаючись на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не конкретизує пункт та частину статті 353 КАС України, що є обов`язковим при оскарженні судових рішень на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Наведені у касаційній скарзі доводи не містять належного правового обґрунтування, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не свідчать про неправильне застосування норм процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, оскільки у ній не викладено належного обґрунтування передбачених КАС України підстав касаційного оскарження судового рішення.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 44, 328, 330, 332 КАС України,
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2026 року у справі № 320/3022/22 - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя	І.В. Дашутін