| Р І Ш Е Н Н Я | № 127/23134/26

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2026 р.         м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Медяної Ю.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
ТОВ «Дебт Форс» звернулося до суду з даним позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №630599204 від 24.03.2017 у сумі 71 503,78 грн. та судові витрати.
Позов мотивований тим, що 24.03.2017 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №630599204, відповідно до умов якого відповідачу встановлено кредитний ліміт.
Відповідач зобов`язалася повернути кредит разом з нарахованими відсотками у визначений сторонами строк, проте своє зобов`язання не виконала.
17.05.2021 АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» уклали договір відступлення прав вимоги №2 відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №630599204.
18.05.2021 ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №18-05/21 відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі, за кредитним договором №630599204.
10.01.2023 ТОВ «Ведикт Капітал» та ТОВ «Колект Цент» уклали договір відступлення прав вимоги №10-01/2023 відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до позичальників за кредитним договором №630599204.
07.11.2023 ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Дебт Форс» уклали договір відступлення прав вимоги №07-11/23 відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №630599204.
Сума заборгованості відповідача становить 71 503,78 грн., з яких: 57 058,57 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 135,72 грн. – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 9 177,91 грн. – заборгованість пенею; 3 809,08 грн. – інфляційні збитки; 1 322,50 грн. – 3% річних.
Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Кредит-Капітал» про витребування доказів у АТ «Сенс Банк». (а.с.110)
Позивач направив відповідачу позовну заяву з додатками, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. (а.с. 104)
Відповідачу ОСОБА_1 надіслано ухвалу про відкриття провадження на адресу її зареєстрованого місця проживання. Конверт з відправленням №R067233895447 повернувся до суду, що вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. (а.с.124-125)
На дату розгляду справи відповідач ані відзив на позов, ані клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав.
Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 24.03.2017 АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк». У вказаній заяві відповідач просила відрити їй картковий рахунок № НОМЕР_1 . (а.с.56)
В цей же день ОСОБА_1 звернулася до АТ «Альфа Банк» з офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.(а.с.77)
24.03.2017 АТ «Альфа банк» підписало акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. (а.с.91)
За умовами даної угоди ОСОБА_1 встановлено ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі до 200 000 грн. В даній угоді сторони погодили розмір відсотків та порядок їх нарахування.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується відповіддю АТ «Сенс Банк» №12463/БТ-32.3/2026 від 22.07.2026 (а.с.115) та випискою по картковому рахунку (а.с.116-121).
17.05.2021 АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» уклали договір факторингу №2, відповідно до умов якого АТ «Альфа банк» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «Флексіс» належні АТ «Альфа Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с. 7-17)
Факт сплати ТОВ «ФК «Флексіс» коштів за вказаним договором підтверджується копією платіжного доручення. (а.с.18).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №2 від 17.05.2021, до ТОВ «ФК «Флексіс» перейшло право вимоги за договором №630599204. (а.с.19-21)
18.05.2021 ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №18-05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступає шляхом продажу ТОВ «Вердикт Капітал» належні ТОВ «Флексіс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с. 22-32)
Факт сплати ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» коштів за вказаним договором підтверджується копією платіжних доручень. (а.с.33-35, 37-38).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №18-05/21 від 18.05.2021, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за договором №630599204. (а.с.54)
10.01.2023 ТОВ «Ведикт Капітал» та ТОВ «Колект Цент» уклали договір факторингу №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Ведикт Капітал» відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с. 40-51)
Факт сплати ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» коштів за вказаним договором підтверджується копією акту зарахування зустрічних однорідних вимог. (а.с.55).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за договором №630599204. (а.с.64)
07.11.2023 ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Дебт Форс» уклали договір факторингу №07-11/23, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» відступає шляхом продажу ТОВ «Дебт Форс» належні ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с. 65-69)
Факт сплати ТОВ «Дебт Форс» коштів за вказаним договором підтверджується копією акту зарахування зустрічних однорідних вимог. (а.с.74).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №07-11/23 від 07.11.2023, до ТОВ «Дебт Форс» перейшло право вимоги за договором №630599204. (а.с.80)
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Отже, за змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.
Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до п. 1ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з п. 1 ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з приписом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як вбачається з частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до приписів ч.1ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Нормою ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Факт користування відповідачем кредитним лімітом підтверджується належними та достатніми доказами. Як вбачається з розрахунків заборгованості (а.с.6, 99, 100, 122), останній здійснювала погашення заборгованості по тілу кредиту, проте несвоєчасно та не в повному обсязі, а тому сума заборгованості у сумі 57 058,57 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. (частина перша статті 1048 ЦК України).
Сторони в договорі про надання кредиту погодили розмір відсотків та порядок їх нарахування. Відповідач умови договору не виконала, а тому у неї виникла заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у сумі 135,72 грн. Свого розрахунку заборгованості відповідач не надала, аби спростувати розрахунок позивача. 
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за штрафами у сумі 9 177,91 грн, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Пунктом 15 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин.
Судом встановлено, що в договорі №1482880 від 09.11.2019 сторони узгодили розмір штрафних санкцій та порядок їх нарахування.
З розрахунку заборгованості, виконаного АТ «Альфа-Банк» (а.с.122) вбачається, що пеня нарахована відповідачу у період 27.10.2019 по 27.02.2020, тобто у період, коли чинним законодавством не було встановлено обмежень на нарахування штрафних санкцій за невиконання умов кредитного договору.
Водночас, з вказаного розрахунку вбачається, що станом на 17.05.2021 сума заборгованості за штрафними санкціями становила 1 100 грн.
При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б містили інформацію про те, як сума заборгованості за пенею збільшилася з 1 100 грн. станом на 17.05.2021 до 9 177,91 грн. станом на 18.05.2021, як зазначено в розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.99).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога по стягненню заборгованості за пенею підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 100 грн.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за 3% річних у сумі 1 322,50 грн. та втрат від інфляції у сумі 3 809,08 грн., суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на день розгляду справи воєнний стану в Україні не скасовано та не припинено.
Згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу доповнено, зокрема, пункт 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Водночас, з розрахунку заборгованості (а.с.99) вбачається, що вказані суми були нараховані в період з 18.056.2021 по 23.02.2022, тобто у період, коли чинним законодавством не було встановлено обмежень на відповідні нарахування, а тому дана вимога підлягає задоволенню.
Таким чином, оскільки відповідач умови кредитного договору своєчасно і в повному обсязі не виконувала, кредит не сплачувала, нею порушені умови договору та вимоги ст. 526, 527, 530 ЦК України через що у неї виникла заборгованість за кредитом у сумі 63 425,87? грн. 
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 63 425,87? грн., з яких: 57 058,57 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 135,72 грн. – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 1 100 грн. – заборгованість пенею; 3 809,08 грн. – інфляційні збитки; 1 322,50 грн. – 3% річних.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 361,62 грн. пропорційно до суми задоволених вимог.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.
На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позовної заяви було долучено наступні докази: копію договору про надання правової допомоги №03/07-24 від 03.07.2024, укладеного між ТОВ «Дебт Форс» та АБ «Лігал Ассістанс» (а.с. 89-90); копію прайс-листа АБ «Лігал Ассістанс» 9а.с.92); копію заявки на надання юридичної допомоги №19 від 01.05.2026 (а.с.93); витяг з акту №7 ро надання юридичної допомоги від 29.05.2026 (а.с.94).
В п.4.1 договору про надання правничої допомоги №03/07-24 від 03.07.2024 сторони погодили, що вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги.
В заявці на надання юридичної допомоги №19 від 01.05.2026 сторони погодили, що вартість наданих послуг з правничої допомоги становить 25 000 грн.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Водночас, суд звертає увагу на наступне.
Верховний Суд у постанові від 17 серпня 2022 року у справі № 580/3324/19 дійшов висновку, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Також, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи не тільки те, чи були вони фактично понесені, але і оцінювати їх необхідність та неминучість.
Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2023 року у справі № 140/5295/21.
Крім цього, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі №127/9918/14-ц).
Враховуючи викладене, з урахуванням обставин справи, її складністю та важливістю для сторін, обсягом виконаної адвокатом роботи, наявність сталої судової практики в даній категорії справ, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись 526, 551, 610, 611, 1046-1050, 1052, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 223, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість за кредитним договором №630599204 від 24.03.2017 у сумі 63 425,87? грн., з яких: 57 058,57 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 135,72 грн. – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 1 100 грн. – заборгованість пенею; 3 809,08 грн. – інфляційні збитки; 1 322,50 грн. – 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» судовий збір в розмірі 2 361,62 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» 4 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», код ЄДРПОУ 43577608, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Княжий Затон, 9, прим.369, оф.1;
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя