Справа № 947/35481/25
Провадження №2/523/3847/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" червня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Аліної С.С.,
за участі секретаря судового засідання – Томілко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду м. Одеси надійшов позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в якому просить:
-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 220 093, 00 грн. (двісті двадцять тисяч дев`яносто три гривні 00 копійок);
-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15 000, 00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі в 25000,00 (двадцять п`ять тисяч) грн.
-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати у розмірі в 4 500, 00 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) на проведення транспортно-товарознавчого дослідження згідно з висновком експерта від 28 квітня 2025 року № 23/25-Е
-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15 000, 00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі в 5000,00 (п`ять тисяч) грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає що, 27 березня 2025 року о 19 годині 40 хвилин водій ОСОБА_3 (далі - Відповідач), рухаючись в АДРЕСА_1 , керуючи т.з. «Skoda Fabia», д.н.з. « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_4 , здійснив виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофору та не надав перевагу в русі т.з. «Nissan Qashqai», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , який належить ОСОБА_1 , що рухався по вул. Балківська на дозволяючий сигнал світлофору скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП т.з. отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 28.04.2025 у справі 523/5380/25, що набрала законної сили 08.05.2025 року, Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП, що доводить вину Відповідача у вчиненні вищевказаного ДТП.
Таким чином, вина Відповідача у вчиненні вищезазначеної ДТП визнана належними доказами (постановою суду, що набрало законної сили) та не підлягає додатковому доказуванню.
Транспортний засіб, яким керував Відповідач в момент ДТП, а саме автомобіль марки «Skoda Fabia» д.н.з. « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_4 , застрахований в ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», точний ліміт відшкодування збитків, завданих майну третіх осіб, станом на даний час стороні позивачів не відомий, у зв`язку з чим заявлено клопотання про витребування доказів.
За вказаним страховим випадком № 25/000014394 від 27.03.2025 ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» відкрила страхову справу № 3997/01/50.
Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 22.04.2025, виданого ФОП ОСОБА_5 на замовлення ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», вартість матеріального збитку, завданого Позивачу-1 як власнику т.з. «Nissan Qashqai», д.н.з. « НОМЕР_2 » становить 331 948, 80 грн. (триста тридцять одну тисячу дев`ятсот сорок вісім гривень вісімдесят копійок).
Також, для проведення оцінки вартості завданих власнику автомобіля Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , матеріальних збитків за заявою Позивача-2 судовим експертом Вітвіцьким 1.1, було проведено транспортно-товарознавче дослідження. Згідно висновку експерта № 23/25-Е від 28.04.2025р, вартість матеріального збитку, завданого Позивачу-1 як власнику автомобіля Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , становить 427 348, 00 грн. (чотириста двадцять сім тисяч триста сорок вісім гривень 00 копійок).
На підставі зазначеного експертного висновку та виявленої суттєвої різниці спричинених Позивачу-1 матеріальних збитків між вищенаведеними Висновком та Звітом, Позивач-2 звернувся із заявою до ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» від 07.05.2025.
Позивач-1 також звернулась до ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» із заявою на виплату страхового відшкодування.
На підставі поданої Позивачем-1 заяви ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» в період часу з 08.07.2025 по 11.07.2025 виплатили на рахунок Позивача-1 страхове відшкодування в сумі 207 255, 00 грн., обставина вказаної виплати визнається позивачами та підтверджується випискою з банківської картки Позивача-1 (копія додається).
Виплачена ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» сума страхового відшкодування не покриває суму матеріальних збитків, завданих Позивачу-1 як власнику автомобіля, оскільки згідно з Висновком експерта Вітвіцького 1.1. № 23/25-Е від 28.04.2025, вартість матеріального збитку завданого Позивачу-1 як власнику автомобіля Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , становить 427 348, 00 грн.
Крім того, виплачена сума страхового відшкодування навіть не покриває суму матеріальних збитків у розмірі 331 948,80 грн., обрахованих відповідно до звіту ФОП ОСОБА_6 від 22.04.2025, складеного на замовлення ПрАТ «СК «ЕТАЛОН».
Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування заподіяної шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.
З метою з`ясування точної суми ліміту відшкодування збитків, завданих майну третіх осіб, представником позивачів був направлений адвокатський запит до ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» вих. № 30-07\2025 від “30” липня 2025 року.
Згідно відповіді на цей адвокатський запит від ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» вих. № 01.04-3997/2 від 06.08.2025 у наданні зазначеної інформації було відмовлено, оскільки така інформаціє містить таємницю страхування та відноситься до інформації з обмеженим доступом (копія додається).
Крім того, зазначена інформація та поліс страхування запитувались стороною позивачів від Відповідача згідно надісланої йому претензії про добровільне відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, вих. № 07-08\2025 від “07” серпня 2025 року (копія претензій та документів, які підтверджують її належне відправлення Відповідачу та докази отримання претензії додаються). Однак, станом на даний час відповіді від Відповідача на вищевказану претензію сторона позивачів не отримала.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що станом на даний момент Відповідач уникає контактів зі стороною позивачів, проігнорував та залишив без відповіді отриману претензію про добровільне відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, то вказане свідчить про наявність спору між сторонами, небажання та відмову Відповідача добровільно компенсувати завдану з його вини матеріальну шкоду за пошкодження автомобіля Позивача-1 внаслідок вчинення ДТП в досудовому порядку, що і стало підставою для звернення до суду із цією позовною заявою з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані, зокрема, з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи.
Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ринкова вартість транспортного засобу до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визначається суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом або страховиком (МТСБУ) відповідно до положень законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.
На підставі вищенаведених норм чинного законодавства, розмір шкоди, завданої майну Позивача-1, що підлягає стягненню з Відповідача як з винуватця ДТП, з урахуванням виплати від ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» розраховується наступним чином: 427 348, 00 грн. (чотириста двадцять сім тисяч триста сорок вісім гривень 00 копійок) - вартість завданого матеріального збитку Позивачу-1 згідно висновку експерта Вітвіцького І.І. № 23/25-Е від 28.04.2025; 207 255, 00 грн. (двісті сім тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок) - виплата страхового відшкодування, яку здійснила страхова компанія ПрАТ «СК «ЕТАЛОН»; 220 093, 00 грн. (двісті двадцять тисяч дев`яносто три гривні 00 копійок) - різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди та розміром страхової виплати.
Таким чином, Позивач-1 просить стягнути з Відповідача на користь Позивача-1 різницю між фактичним розміром заподіяної їй шкоди та розміром отриманої страхової виплати від ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» що складає в сумі 220 093, 00 грн.
Дані обставини стали підставою для звернення до суду.
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 10.11.2025 відкрито загальне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання на 08.12.2025р.
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 08.12.2025 задоволено клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвоката Кокарєва А.П. про витребування доказів в цивільній справі. Витребувано від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (ПрАТ «СК «ЕТАЛОН»), завірену належним чином копію полісу ОСЦПВВНТЗ № 227406176 від 25.02.2025, який стосується застрахованого в ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» автомобіля марки «Skoda Fabia» д.н.з. « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_4 та яким в момент ДТП керував Відповідач.
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 08.12.2025р. відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Кокарєва А.П. про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача ОСОБА_3 які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках Відповідача в рамках даної цивільної справи.
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 20.05.2026р. закрито підготовче судове провадження по справі та призначене судове засідання на 17.06.2026р. на 10год.10хв.
У судове засідання представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвокат Кокарєв А.П. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Надав заяву до суду в якій підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи за його відсутності. 
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 та його представник – адвокат Попелюк В.П. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини не явки суду не повідомили.
Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, є частково доказаним, тому підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено про те, що 27 березня 2025 року о 19 годині 40 хвилин водій ОСОБА_3 (далі - Відповідач), рухаючись в АДРЕСА_1 , керуючи т.з. «Skoda Fabia», д.н.з. « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_4 , здійснив виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофору та не надав перевагу в русі т.з. «Nissan Qashqai», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , який належить ОСОБА_1 , що рухався по вул. Балківська на дозволяючий сигнал світлофору скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП т.з. отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 28.04.2025 у справі 523/5380/25, що набрала законної сили 08.05.2025 року, Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП, що доводить вину Відповідача у вчиненні вищевказаного ДТП.
Таким чином, вина Відповідача у вчиненні вищезазначеної ДТП визнана належними доказами (постановою суду, що набрало законної сили) та не підлягає додатковому доказуванню.
Транспортний засіб, яким керував Відповідач в момент ДТП, а саме автомобіль марки «Skoda Fabia» д.н.з. « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_4 , застрахований в ПрАТ «СК «ЕТАЛОН».
За вказаним страховим випадком № 25/000014394 від 27.03.2025 ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» відкрила страхову справу № 3997/01/50.
Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 22.04.2025, виданого ФОП ОСОБА_5 на замовлення ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», вартість матеріального збитку, завданого Позивачу-1 як власнику т.з. «Nissan Qashqai», д.н.з. « НОМЕР_2 » становить 331 948, 80 грн. (триста тридцять одну тисячу дев`ятсот сорок вісім гривень вісімдесят копійок).
На підставі поданої Позивачем-1 заяви ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» в період часу з 08.07.2025 по 11.07.2025 виплатили на рахунок Позивача-1 страхове відшкодування в сумі 207 255, 00 грн., обставина вказаної виплати визнається позивачами та підтверджується випискою з банківської картки Позивача-1 (копія додається).
Виплачена ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» сума страхового відшкодування не покриває суму матеріальних збитків, у розмірі 331 948,80 грн., обрахованих відповідно до звіту ФОП ОСОБА_6 від 22.04.2025, складеного на замовлення ПрАТ «СК «ЕТАЛОН».
Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування заподіяної шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.
Також, для проведення оцінки вартості завданих власнику автомобіля Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , матеріальних збитків за заявою Позивача-2 судовим експертом Вітвіцьким 1.1, було проведено транспортно-товарознавче дослідження. Згідно висновку експерта № 23/25-Е від 28.04.2025р, вартість матеріального збитку, завданого Позивачу-1 як власнику автомобіля Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , становить 427 348, 00 грн. (чотириста двадцять сім тисяч триста сорок вісім гривень 00 копійок).
Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.
В силу ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Судом встановлено, що відповідно до висновку експерта № 23/25-Е від 28.04.2025р, вартість матеріального збитку, завданого Позивачу-1 як власнику автомобіля Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , становить 427 348, 00 грн. (чотириста двадцять сім тисяч триста сорок вісім гривень 00 копійок) (а.с.53-117).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно вимог ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Верховний суд України в ухвалі від 27.10.2010 року по справі № 6-30038св09, посилається на вищезазначені статті ЦК України, а також на п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 27,03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), згідно якого шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
За таких підстав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду в результаті дорожньо-транспортної пригоди на загальну суму - 220 093, 00 гривень.
Щодо вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди в сумі 15 000 гривень кожному, суд зазначає наступне.
Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги конкретні обставини справи, розмір та характер заподіяної шкоди, виходячи з характеру правопорушення, а також враховує вимоги розумності та справедливості.
Вимоги позивачів про відшкодування кожному з них відповідачем моральної шкоди в розмірі по 15 000 гривень не є обґрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи.
Однак, суд вважає, що пошкодження вказаного автомобіля, призводить до душевних страждань, зміну способу життя.
Також суд приймає до уваги, що саме з вини відповідача позивачі тривалий час не можуть вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків.
У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що визначений позивачами розмір моральної шкоди в сумі 15 000 грн. кожному з них є завищеним. На переконання суду стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів моральної шкоди в розмірі 5000 грн., буде справедливим та достатнім відшкодуванням тих моральних страждань, які позивачі зазначили.
У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Частиною першою статті 1166 та ч.1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, передбачено, що матеріальна та моральна шкода, відшкодовується особою, яка їх завдала.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 у розмірі 220 093,00 гривень підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з відповідача на користь позивачів по 5000 гривень кожному.
Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом суду надано відповідні та допустимі докази надання послуг з правничої допомоги, а саме: Договір про надання правничої допомоги №1-22-07.25 від 22.07.2025р. укладений між адвокатом Кокарєвим А.П. та ОСОБА_1 а також Договір про надання правничої допомоги №2-22-07.25 від 22.07.2025р укладений між адвокатом Кокарєвим А.П. та ОСОБА_2 . 
Враховуючи вищевикладене, складність справи, тривалість затраченого адвокатом часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3ст. 141 ЦПК України, суд вважає доцільним стягнення з відповідача на користь  ОСОБА_1 витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та ОСОБА_2 витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. 
Судом встановлено про те, що за проведення авто-товарознавчої експертизи позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 4500 грн. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
При таких обставинах позовні вимоги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 підлягають частковому задоволеню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2393,25 грн., та у розмірі 1233,00 грн., а також витрати на проведення експертизи 4500 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13, 79-82, 141, 263-265, 280-282, 353 ЦПК України, ст.ст. 22, 1167, 1187 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) матеріальні збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 220 093, 00 грн. (двісті двадцять тисяч дев`яносто три гривні 00 копійок);
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі в 5000,00 (п`ять тисяч) грн. та судовий збір у розмірі 2393,25 гривень
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) понесені ним судові витрати у розмірі в 4 500, 00 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) на проведення транспортно-товарознавчого дослідження згідно з висновком експерта від 28 квітня 2025 року № 23/25-Е
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) грошові кошти у розмірі 5 000, 00 грн. (п`яти тисяч гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) грошові кошти у розмірі 5 000, 00 грн. (п`яти тисяч гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі в 5000,00 (п`ять тисяч) грн. та судовий збір у розмірі 1233,00 гривень.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів.
Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 17.06.2026 року.

Суддя Аліна С.С.