Справа № 560/1432/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

08 липня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький, в якому просить: 
- визнати протиправною та скасувати бездіяльність (рішення) Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлену протоколом №348 від 26.12.2025, у частині повернення без реалізації матеріалів облікової справи підполковника ОСОБА_1 щодо надання для постійного проживання шляхом виключення із числа службового житла квартири АДРЕСА_1 .
- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями повторно розглянути облікову справу підполковника ОСОБА_1 та погодити пропозицію про надання для постійного проживання шляхом виключення із числа службового житла квартири АДРЕСА_2 .
- визнати за позивачем ОСОБА_1 право на виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службового житлового фонду Міністерства оборони України та забезпечення нею для постійного проживання (з подальшою можливістю приватизації) відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII.
- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Західного квартирно- експлуатаційного управління Сил логістики Збройних Сил України подати клопотання та необхідні документи до виконавчого органу Хмельницької міської ради для прийняття рішення про зняття статусу службового житла з квартири АДРЕСА_1 , та видати позивачеві ордер на постійне жиле приміщення (або еквівалентний документ) протягом 30 днів з дня набрання законної сили рішенням суду. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходить військову службу у Збройних Силах України, перебуває на квартирному обліку та має право на забезпечення житлом для постійного проживання. На його думку, рішення Комісії Міністерства оборони України, оформлене протоколом №348 від 26.12.2025, яким матеріали його облікової справи повернуто без реалізації, є протиправним, оскільки квартира АДРЕСА_1 відповідає вимогам законодавства для виключення з числа службового житла та надання йому для постійного проживання. Позивач вважає, що відповідач безпідставно не погодив виключення квартири з числа службових, у зв`язку з чим просить задоволити позовні вимоги.
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький.
Міністерство оборони України подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначено, що спірне рішення, оформлене протоколом засідання Комісії від 26.12.2025 №348, прийняте правомірно, оскільки квартира, яку займає позивач, була надана йому як службова, а відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» «службові квартири не підлягають приватизації». Відповідач вказує, що за пунктом 11 Порядку №1081 житлове приміщення може бути виключене з числа службового лише тоді, якщо відпала потреба в його використанні, водночас такої обставини у спірних правовідносинах немає. Крім того, Міністерство оборони України посилається на рішення Міністра оборони України від 17.12.2025 №7571/з/2, яким визначено категорії осіб, щодо яких може порушуватися питання забезпечення постійним житлом шляхом виключення його з числа службового, а саме осіб з інвалідністю І чи ІІ групи та членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли або пропали безвісти під час проходження військової служби. Відтак позивач до вказаних категорій осіб не відноситься і потреба у службовій квартирі, яка на даний час є державною власністю, не відпала, що, на думку Міністерства оборони України, виключає можливість її виключення з числа службових. 
Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що не погоджується з доводами Міністерства оборони України. Позивач має вислугу понад 20 років, перебуває на квартирному обліку з 2005 року, іншого житла не має, а тому вважає, що має право на отримання займаної квартири для постійного проживання шляхом виключення її з числа службового житла. Також позивач вказав, що рішення Міністра оборони України не може обмежувати його права, встановлені законом, у зв`язку з чим просить задоволити позовні вимоги.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 з 1998 року по даний час проходить військову службу в Збройних Силах України. Вислуга років складає понад 20 років. 
Позивач перебуває на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у м. Хмельницький при військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі з 25 серпня 2005 року та в першочерговій черзі зі складом сім`ї з 2 осіб (син ОСОБА_2 , 2009 р. н.). 
13.02.2007 позивач отримав ордер № 000567 серії ХМН на квартиру АДРЕСА_1 (однокімнатна квартира загальною площею 50,2 кв. м, жилою площею 19,3 кв. м.). 
У грудні 2025 року до об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 подано рапорт щодо виведення квартири з розряду службової для постійного проживання. 
Наказом начальника Західного квартирно-експлуатаційного управління Сил логістики Збройних Сил України №110 від 15.12.2025 року затверджено рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , згідно з протоколом засідання №15 від 15 грудня 2025 року, про виключення зі складу службових однокімнатної квартири АДРЕСА_3 та надання її в якості житла для постійного проживання підполковнику ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 2 (дві) особи, в тому числі: син – ОСОБА_2 – 2009 р. н., як такому, що входить до переліку осіб, яким дозволено забезпечення постійним житлом шляхом його виключення з числа службового згідно з пунктом 10 Розділу VII “Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями” затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, з одночасним зняттям їх на підставі пункту 21 розділу VI зазначеної Інструкції з обліку осіб, які потребують покращення житлових умов у Хмельницькому гарнізоні.
Західним квартирно-експлуатаційним управлінням облікову справу було направлено до Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. 
Згідно Протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями №348 від 26 грудня 2025 року, матеріали облікової справи позивача були повернуті йому без реалізації.
Як видно зі змісту оскаржуваного рішення Комісії, підставою для повернення документів без розгляду по суті стало рішення Міністра оборони України від 17.12.2025 №7571/з/2. Вказаним рішенням було запроваджено тимчасове обмеження на розгляд питань щодо зняття статусу службового житла для всіх категорій військовослужбовців, окрім осіб з інвалідністю І та II групи, а також членів сімей загиблих (померлих) або зниклих безвісти осіб, до моменту набрання чинності Законом України «Про основні засади житлової політики».
Позивач, не погоджуючись із такими діями відповідача, звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону №2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Згідно з статтею 118 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
Суд встановив, що квартира, зазначена позивачем, включена до числа службового житла. Вказане сторонами не заперечується.
За положеннями статей 121 та 122 Житлового кодексу України порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України.
Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншого громадського об`єднання.
На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.
Статтею 125 Житлового кодексу України встановлено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.
Порядок №1081 визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
Пунктом 3 Порядку №1081 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Згідно з пунктом 8 Порядку №1081 житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом.
Відповідно до, зокрема, Порядку №1081 наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція №380).
Згідно з пунктом 1 розділу І Інструкції №380 ця Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).
Відповідно до пункту 1 розділу VI Інструкції №380 житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.
Згідно з пунктом 1 розділу VII Інструкції №380 особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.
Відповідно до пункту 3 розділу VII Інструкції №380 для прийняття рішення про надання жилих приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) протягом одного місяця з дня затвердження командиром військової частини протоколу з питань, вказаних у пункті 7 розділу ІІІ цієї Інструкції, розглядає документи облікових справ військовослужбовців.
Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.
Затверджений у встановленому законодавством порядку протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) є підставою для підготовки наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, який видається протягом трьох робочих днів з дня затвердження протоколу.
Протягом трьох робочих днів з дня видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання облікова справа військовослужбовця разом з витягом із затвердженого у встановленому законодавством порядку протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) та зазначеного наказу направляються військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.
Згідно з пунктом 4 розділу VII Інструкції №380 на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження готує список надання жилої площі для постійного проживання (додаток 23) (далі - список надання постійного житла), який затверджується командиром військової частини.
Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) невідкладно в межах строку, визначеного абзацом першим цього пункту, направляються до ЦУІІЗ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Пунктом 5 розділу VII Інструкції №380 визначено, що для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).
Пунктом 11 розділу II Інструкції № 380 Комісія з контролю відповідно до визначених завдань має право приймати рішення щодо:
погодження рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про надання військовослужбовцям та членам їх сімей жилої площі для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення;
погодження рішення житлової комісії військової частини про надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень;
перегляду раніше прийнятих рішень Комісії з контролю;
погодження надання одноразової грошової допомоги (житла) особам, яким присвоєно звання Герой України за здійснення визначного геройського вчинку.
У разі не погодження рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) Комісія з контролю повертає документи на доопрацювання із відповідним обґрунтуванням.
Цей перелік рішень є виключним.
З матеріалів справи суд встановив, що Комісією прийнято рішення про повернення без реалізації матеріалів облікових справ, зокрема щодо позивача.
Таким чином, суд дійшов висновку, що Комісія з контролю не прийняла жодного з рішень, що передбачені пунктом 11 розділу II Інструкції № 380, за наслідками розгляду облікової справи позивача.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом від 26.12.2025 №348, в частині повернення без реалізації матеріалів облікової справи позивача, є протиправним і підлягає скасуванню. 
З метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями повторно розглянути матеріали його облікової справи та прийняти за результатами такого розгляду відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службового житлового фонду Міністерства оборони України та забезпечення нею для постійного проживання (з подальшою можливістю приватизації) відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII та зобов`язання Міністерство оборони України в особі Західного квартирно-експлуатаційного управління Сил логістики Збройних Сил України подати клопотання та необхідні документи до виконавчого органу Хмельницької міської ради для прийняття рішення про зняття статусу службового житла з квартири АДРЕСА_1 , та видати позивачеві ордер на постійне жиле приміщення (або еквівалентний документ) протягом 30 днів з дня набрання законної сили рішенням суду. 
Вирішення питання щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення його з числа службового належить до компетенції уповноважених органів Міністерства оборони України та здійснюється у визначеному законом порядку. При цьому судом встановлено, що матеріали облікової справи позивача фактично не були розглянуті Комісією, а тому остаточного рішення щодо погодження або відмови у погодженні надання позивачу житла для постійного проживання не прийнято.
За таких обставин вимоги про визнання за позивачем відповідного права та зобов`язання вчинити подальші дії щодо виключення квартири з числа службових і подання документів до виконавчого органу місцевої ради є передчасними.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов – задоволити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України, оформленого протоколом від 26.12.2025 №348 у частині повернення без реалізації матеріалів облікової справи ОСОБА_1 .
Зобов`язати Комісію з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Міністерства оборони України повторно розглянути матеріали облікової справи ОСОБА_1 , та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири )грн 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03049 , код ЄДРПОУ - 00034022) 	
Третя особа:	Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький (вул. Героїв АТО, буд. 3/1, м. Хмельницький, Хмельницький р-н.,Хмельницька обл.,29006 , код ЄДРПОУ - 07928461\) 	

Головуючий суддя 		П.І. Салюк