ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року Справа № 915/1565/25 
м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi суддi Мавродієвої М.В., 
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко Т.В., 
представника позивача: Дмітрішиної О.В. (в залі суду в судових дебатах 19.05.2026),
представника відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Дочірнього підприємства “Енергозбут”,
до відповідача: Комунального некомерційного підприємства “Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня” Южноукраїнської міської ради, 
про: стягнення заборгованості у розмірі 353463,76 грн, - 

в с т а н о в и в:

Дочірнє підприємство “Енергозбут” звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 29.10.2025 (вх.№15236/25 від 30.10.2025) в електронному вигляді, в якій просить суд стягнути з Комунального некомерційного підприємства “Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня” Южноукраїнської міської ради заборгованість за поставлену електроенергію по Договору №1/11/2025 про постачання електричної енергії споживачу від 04.04.2025 у сумі 353463,76 грн.
В обґрунтування вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати вартості поставленої електричної енергії у квітні 2025 року по Договору №1/11/2025 про постачання електричної енергії споживачу від 04.04.2025.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025, - справу №915/1565/25 призначено головуючому судді Мавродієвій М.В.
Ухвалою суду від 04.11.2025 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 03.12.2025. Зобов`язано позивача надати суду в строк до 04.11.2025: копію Рахунку №2008/04/1 від 30.04.2025 у читабельному вигляді; відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
06.11.2025 від позивача до суду надійшла заява про виконання ухвали суду від 04.11.2025 №2 від 06.11.2025 (вх.№15636/25).
18.11.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 18.11.2025 (вх.№16194/25), в якому він просить суд відмовити в задоволені позову та зазначив про наступне. Відповідач вважає, що вимоги є необґрунтованими, оскільки договір не був укладеним у розумінні ст.638 ЦК України, а також позивач не довів факту постачання електроенергії саме на підставі цього договору. Без визначення істотних умов, насамперед ціни, сторони не можуть вважатися такими, що досягли згоди щодо змісту зобов`язань. Відповідач є комунальним некомерційним підприємством, а не бюджетною установою. Водночас, відповідно до статуту та рішень органу управління (міської ради), видатки на оплату комунальних послуг, у тому числі електроенергії, покриваються за рахунок місцевого бюджету. З огляду на це, відповідач зобов`язаний здійснювати платежі виключно на підставі належно оформлених та юридично дійсних договорів, що відповідають вимогам законодавства, в тому числі вимогам Закону України “Про публічні закупівлі”, оскільки витрачання бюджетних коштів без правових підстав заборонене та є порушенням фінансової дисципліни. Оскільки договір, на який посилається позивач, є неукладеним у розумінні ст.638 ЦК України (через відсутність істотних умов - ціни та загальної суми договору), у відповідача відсутні правові підстави для здійснення оплати за таким договором, навіть за наявності фактичного споживання електроенергії. При цьому, сам факт фінансування комунальних послуг з міського бюджету не замінює собою необхідність наявності належного і чинного договору між сторонами. Відповідач може здійснювати оплату виключно на підставі належно укладених договорів, Договір від 04.04.2025 не відповідав цим вимогам, а отже, не створював для КНП “ЮМБЛ” обов`язків з оплати. Відповідач вказує, що позивач не надав жодного акта приймання-передачі електроенергії, підписаного обома сторонами, як це передбачено типовими договорами енергопостачання. Лист оператора системи розподілу №199 від 15.10.2025 лише містить загальні показники обсягів споживання КНП “ЮМБЛ”, але не ідентифікує постачальника як ДП “Енергозбут”. Сам факт споживання електроенергії не є підтвердженням надання послуг саме цим постачальником. Оплата КНП “ЮМБЛ” за розподіл електроенергії оператору системи (ДПЕМ ПрАТ “Атомсервіс”) підтверджує, що у лікарні існували взаємовідносини з ОСР, але не доводить постачання електроенергії позивачем. Відповідач посилаючись на ст.ст.74, 76 ГПК України стверджує, що позивач не довів належними доказами ні факту постачання, ні погодженого обсягу, ні вартості енергії. Договір №1/11/2025 від 04.04.2025 не може вважатися укладеним через відсутність істотних умов (ціни, суми, погодженої комерційної пропозиції). Відповідач правомірно не підписував акти приймання-передачі, оскільки договірні відносини фактично не виникли. Навіть за умови визнання договору укладеним, позивач не довів фактичного постачання електроенергії. У зв`язку з цим відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 353463,76 грн. 
19.11.2025 від відповідача до суду надійшло клопотання про приєднання доказів направлення копії відзиву позивачу б/н від 19.11.2025 (вх.№16250/25).
24.11.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№16413/25), в якій він виклав свої заперечення на доводи відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та зазначив про наступне. Посилаючись на ст.638 ЦК України та ст.276 ГК України позивач стверджує, що в Договорі №1/11/2025 про постачання електричної енергії, укладеному між ДП “Енергозбут” та КНП “ЮМБЛ” ЮМР від 04.04.2025, не зважаючи на заперечення КНП “ЮМБЛ” ЮМР визначено всі істотні умови. По-перше: В п.2.1 Договору зазначено очікуваний обсяг електричної енергії на квітень місяць 2025 року - який складає 48660кВт*год. В п.5.1 Договору зазначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до Договору. По-друге: В комерційній пропозиції, а саме в п.2, пп.2.1 Ціна на електроенергію, спожиту споживачем у відповідному розрахунковому місяці визначається за наведеною у відповіді на відзив формулою. Як Договір так і Комерційна пропозиція підписані позивачем та відповідачем власноруч, та скріплені печатками. Щодо неотримання рахунку №2008/4/1 від 30.04.2025 відповідачем, позивач стверджує, що це також є недостовірною інформацією, тому як, позивач разом з позовною заявою надав до суду як доказ копію рахунку №2008/4/1 від 30.04.2025 на якому зазначено про його отримання саме 30.04.2025. Щодо відсутності належних доказів фактичного постачання електричної енергії, позивач повідомляє, що саме в листі оператора системи розподілу №199 від 15.10.2025 містяться не лише загальні показники обсягів споживання КНП “ЮМБЛ”, а й зазначено ДП “Енергозбут” як підприємство яке здійснювало постачання електричної енергії на об`єкти КНП “ЮМБЛ” ЮМР в квітні 2025 року в обсязі 48502 кВт*год. Позивач вважає, що ДП “Енергозбут” надано всі підтверджуючі документи щодо укладення та виконання Договору.
03.12.2025 підготовче засідання не відбулось, у зв`язку з тимчасовими збоями підсистеми “Відеоконференцзв`язок” та інших зовнішніх мережевих ресурсів.
Ухвалою суду від 03.12.2025 призначено підготовче засідання на 20.01.2026.
15.01.2026 від відповідача до суду надійшла заява б/н від 15.01.2026 (вх.№666/26), в якій він просить суд здійснити розгляд даної справи 20.01.2025 за наявними у справі матеріалами, без участі відповідача.
20.01.2026 від позивача до суду надійшла заява б/н від 20.01.2026 (вх.№855/26), в якій він повідомив суд, що розгляд призначено на 12:30, відповідно до графіків відключень електропостачання, в цей час у позивача та у його представника буде відсутня можливість прийняття участі в розгляді справи по відеоконференції. Справу просить розглядати за відсутності позивача та його представника. Суду довіряє, відводів не має. Позовні вимоги підтримує.
20.01.2026 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 19.02.2026.
11.02.2026 від відповідача до суду надійшла заява б/н від 11.02.2026 (вх.№1892/26), в якій він просить суд здійснити розгляд даної справи за наявними матеріалами справи, без участі відповідача.
Підготовче засідання 19.02.2026 не відбулось, оскільки у період з 09:22 по 14:00 у Миколаївській області тривала повітряна тривога. 
Ухвалою суду від 19.02.2026 призначено підготовче засідання на 17.03.2026.
02.03.2026 від відповідача до суду надійшла заява б/н від 27.02.2026 (вх.№2726/26), в якій він повідомив суд, що у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника відповідача у судове засідання та враховуючи, що явка сторін не є обов`язковою. Просить суд провести судове засідання 17.03.2026 та всі наступні засідання без участі представника відповідача.
У зв`язку з перебуванням судді Мавродієвої М.В. у відпустці підготовче засідання призначене на 17.03.2026 не відбулось.
Ухвалою суду від 18.03.2026 суд ухвалив призначити підготовче засідання на 24.04.2026.
24.04.2026 від відповідача до суду надійшла заява б/н від 22.04.2026 (вх.№5743/26), в якій він повідомив суд, що у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника відповідача у судове засідання та враховуючи, що явка сторін не є обов`язковою. Відповідач посилаючись на ст.196 ГПК України просить суд провести судове засідання 24.04.2026 та всі наступні засідання без участі представника відповідача.
Ухвалою суду від 24.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.05.2026.
Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності відповідача.
У судовому засіданні 19.05.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та зазначив, що проголошення вступної та резолютивної частини рішення відбудеться 25.05.2026.
Вступна та резолютивна частини рішення підписані судом без проголошення 25.05.2026.

Щодо тривалості судового провадження, суд, з урахуванням критеріїв розумності, які вироблені Європейським судом з прав людини вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено елементи права на судовий захист, серед яких є розумний строк розгляду справи, який вважається окремим елементом доступності правосуддя. 
Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ), правовою основою функціонування та діяльності якого є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, опрацював критерії, які дозволяють зробити висновки про розумність розгляду конкретної справи. Зокрема, у п.47 рішення у справі “Бараона проти Португалії” 1987 року Суд відзначив: “Розумність тривалості розгляду повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформульованих у практиці Суду, зокрема, комплексності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів”. Критерій комплексності справи означає оцінювання складності справи з урахуванням обставин і фактів, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть за собою певні юридичні наслідки. Вона може бути пов`язана як із питаннями факту, так і з правовими аспектами: характером фактів, які необхідно встановити; кількістю питань, які розглядаються в межах справи; віддаленістю, з точки зору простору та часу, між подіями та фактами, що розглядаються, та процесом судочинства; кількістю свідків та інших проблем, пов`язаних зі збором доказів; міжнародними факторами; приєднанням справи до інших, а також вступом у процес нових осіб. Крім того, складність справи, а відтак й строк її розгляду, залежать, від складності предмету доказування у справі, без чого неможливо правильно вирішити справу по суті та застосувати норми матеріального права; від обсягу фактів предмета доказування, який може змінюватися у зв`язку зі зміною підстав позову, збільшенням чи зменшенням позовних вимог; від кількості доказів, наданих сторонами”. 
Також ЄСПЛ зазначає, що тривалість строку розгляду справи може бути пов`язана з перевантаженням судової системи, що, в свою чергу, може бути викликано певними надзвичайними ситуаціями. Приймаючи до уваги, що з початку військової агресії Російської Федерації проти України бойові дії ведуться, у тому числі, на території Миколаївської області, Господарський суд Миколаївської області, через оголошення повітряних тривог, перебої з постачанням електричної енергії тощо, працював з певними обмеженнями у здійсненні правосуддя та не мав об`єктивної можливості для повноцінного розгляду справи №915/1565/25 в межах строку, передбаченого ГПК України.
Відповідно, розгляд даної справи відбувся у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, та продовженого відповідними указами Президента України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.
Суд вказує, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 04.04.2025 між Дочірнім підприємством “Енергозбут” (надалі - постачальник, позивач у справі) та Комунальним некомерційним підприємством “Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня” Южноукраїнської міської ради (надалі - споживач, відповідач у справі) було укладено Договір №1/11/2025 про постачання електричної енергії споживачу (надалі - Договір), відповідно до п.2.1, якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Очікуваний обсяг електричної енергії на квітень місяць 2025 року складає 48660 кВт*год.
Відповідно до рахунку №2008/4/1 від 30.04.2025 позивачем поставлено, а відповідачем отримано 48502 кВт*год електроенергії, на загальну суму з урахуванням ПДВ - 353463,76 грн.
Відповідно до листа ДПЕМ ПрАТ “Атомсервіс” №199 від 15.10.2025, в якому останнім проінформовано позивача, що обсяги споживання електричної енергії в період квітень 2025 року відповідача склали 48502 кВт*год. Також зазначено, що відповідач згідно умов Договору здійснює оплату за послуги з розподілу електричної енергії безпосередньо ОСР ДПЕМ ПрАТ “Атомсервіс”. Рахунки за вказаний період квітень 2025 року, споживачем отримані та вчасно сплачені, що свідчить про те, що споживач визнав обсяги спожитої ним електричної енергії.
Свої зобов`язання з постачання електричної енергії відповідачу позивачем виконано в повному обсязі.
Відповідно до п.5.5 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок) (п.5.6 Договору).
У відповідності до п.5.7 Договору оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 10 (десяти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.
Цей Договір набирає чинності з моменту підписання на термін до 30.04.2025, а в частині оплати за спожиту електричну енергію - до повного виконання сторонами своїх обов`язків. На підставі п.3 ст.631 ЦК України сторони домовились, що умови договору застосовуються до відносин, які виникли до його укладення, саме з 01.04.2025 (п.13.1 Договору).
Згідно пп.3.1 п.3 Комерційної пропозиції №37, яка є Додатком 2 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1/11/2025 від 04.04.2025, передбачено 100% попередню оплату заявлених обсягів споживання електричної енергії за 5 операційних днів до початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію.
Вищезазначені Договір та Комерційна пропозиція підписана обома сторонами та скріплені печатками підприємств.
Доказів визнання Договору недійсним у судовому порядку суду не надано.
Рахунок №2008/4/1 від 30.04.2025 з зазначенням терміну сплати рахунку до 07.05.2025, отримано відповідачем 30.04.2025, про свідчить відмітка відповідача про його отримання.
Тобто, останній строк належної оплати поставленої електричної енергії сплинув 07.05.2025.
Відповідач свої зобов`язання з оплати поставленої йому електричної енергії не виконав.
Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем по Договору №1/11/2025 про постачання електричної енергії споживачу від 04.04.2025 у сумі 353463,76 грн в т.ч. ПДВ.
16.09.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією за вих.№175/1, в якій зазначено про порушення відповідачем умов Договору та вказав суму заборгованості за спожиту електричну енергію.
Відповідачем залишено претензію без відповіді та виконання.
У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію.
Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Позивач стверджує, що всупереч умов Договору відповідачем у повному обсязі не здійснена оплата за спожиту у квітні 2025 року електроенергію та сума заборгованості за такий період складає 353463,76 грн 
Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
В силу приписів п.4) ч.3 наведеної норми змагальність сторін є однією з засад (принципів) господарського судочинства.
Відповідно до ч.ч.2-4 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.3 ст.74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
В силу приписів ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18).
Відповідач не спростував вимоги та доводи позивача, та не надав суду відповідні докази, які свідчать про сплату заборгованості за спожиту у квітні 2025 року по Договору електроенергію у розмірі 353463,76 грн.
Таким чином, з урахуванням вищенаведених норм та обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем правових підстав для покладення на відповідача обов`язку оплати спожитої електричної енергії, а тому задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту у квітні 2025 року по Договору електроенергію в сумі 353463,76 грн у повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5301,96 грн.
У відповідності до ч.3.ст.4 Закону України “Про судовий збір” при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
У даному випадку позивач звернувся з позовом до суду в електронній формі (через підсистему “Електронний суд”), а тому підлягає застосуванню коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, при поданні позову підлягав сплаті судовий збір у сумі 4241,57 грн (353463,76 грн х1,5% х 0,8).
Відповідно, на підставі положень ст.129 ГПК України покладенню на відповідача підлягає судовий збір в розмірі 4241,57 грн.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства “Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня” Южноукраїнської міської ради (55001, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, м.Південноукраїнськ, вул.Миру, буд.3, код ЄДРПОУ 33850812) на користь Дочірнього підприємства “Енергозбут” (55002, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, м.Південноукраїнськ, пр-т Незалежності, буд.23, код ЄДРПОУ 12204713) 353463,76 грн основного боргу та 4241,57 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повне судове рішення складено 08.07.2026 року.

Суддя М.В.Мавродієва