Провадження № | 2/447/1435/26
Справа № | 447/1912/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

07.09.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді Друзюк М.М.,
за участю секретаря судового засідання Пастернак О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, –
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції сторін.
Представник позивача подав до Миколаївського районного суду Львівської області позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 14 245,07 грн.
В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що, відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради від 19.11.2019 №329, ТОВ «Нафтогаз Тепло» визначено виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та виконавцем комунальних послуг з постачання гарячої води на території міста Новий Розділ, даним рішенням також погоджено ТОВ «Нафтогаз Тепло» застосування тарифів на послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води. 
Квартира АДРЕСА_1 , яка належить відповідачам, під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання. Позивач забезпечив надання теплової енергії до приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , впродовж опалювальних сезонів 2021-2022 років, 2022-2023 років, 2023-2024 років, 2024-2025 років, 2025-2026 років. Відповідачі фактично користуються послугами, які ТОВ «Нафтогаз Тепло» надає споживачам м. Новий Розділ, у встановленому законом порядку від надання послуг не відмовлялися. У зв`язку з несвоєчасною сплатою за спожиті послуги та невнесення плати за абонентське обслуговування на момент подання позовної заяви, згідно з даними бухгалтерського обліку та доданими до позовної заяви розрахунками заборгованості, у відповідачів наявна заборгованість у розмірі 14 245,07 грн, з яких: 9 879,24 грн – заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, 2 034,60 грн – заборгованість за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії, 1 805,89 грн – інфляційне збільшення, 525,34 грн – 3% річних.
Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.
Процесуальні дії в справі.
Ухвалою судді від 08.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам надано строк для подання відзиву та заперечень.
Ухвалою суду від 06.07.2026 розгляд справи відкладено.
На адресу суду 21.07.2026 від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги. Як свідчать матеріали справи, відповідачка не підписувала заяву-приєднання, однак продовжувала отримувати послугу з постачання теплової енергії. Позивачем на надано доказів, які б підтверджували надання відповідачці послуг з постачання теплової енергії. Квартира АДРЕСА_1 , від`єднана від системи централізованого опалення та обладнана індивідуальною системою опалення, позивачем нарахування по вказаній квартирі проводиться за опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку, за теплову енергію витрачену на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, гарячого водопостачання та за абонентське обслуговування. Аналогічним є безпідставно виставлені рахунки за абонентське обслуговування, відповідачка не є абонентом ТОВ «Нафтогаз Тепло», оскільки в неї індивідуальне опалення, труби централізованого опалення, які проходять через її квартиру, опломбовані. Крім того, відповідачка зазначила, що позивачем не надано належних доказів розрахунку кількості споживання теплової енергії з врахуванням невід`ємної складової, а саме загальної опалювальної площі будинку, реальної опалювальної площі, щодо якої позивач просить стягнути з відповідачки складової витрат донарахування мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії та перерозподіл між співвласниками будинку цієї складової витрат та складової витрат на загальнобудинкові потреби опалення, розмір донарахування на загальнобудинкові потреби опалення та перерозподіл між співвласниками будинку цієї складової. Вказала, що на даний час на розгляді Конституційного суду перебуває справа за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо конституційності ч. 5 ст. 13, ч.ч. 1,2 ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п. 1 ч. 5 ст. 12, абз. 1 п. 2. ч. 3 ст. 287 ГПК України: щодо автоматичного укладення індивідуального договору про надання комунальної послуги. Враховуючи наведене, просить проводити розгляд справи у загальному порядку, зупинити провадження до прийняття рішення Конституційним судом у вказаній справі та відмовити в задоволенні позову. До позовної заяви відповідачка додала акт-претензію про ненадання послуг з постачання теплової енергії, відповідно до якого, зважаючи на відсутність радіаторів опалення та повну неможливість отримання послуги, споживання теплової енергії на потреби опалення місць загального користування у зазначений період фізично не здійснювалося.
На адресу суду від представника позивача 06.08.2026 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 обладнана системою індивідуального опалення, проте відключення централізованого опалення не звільняє відповідача від обов`язку щодо оплати теплової енергії, використаної позивачем на загальнобудинкові потреби опалення. Обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі розраховується та розподіляється між усіма власниками приміщень будинку пропорційно до опалювальних площ приміщень. Загальний обсяг споживання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 за січень 2026 року становить 64,496 Гкал. Загальна площа опалювальних житлових та нежитлових приміщень 2 433,77 кв.м. Площа місць загального користування 268,05 кв.м. Площа приміщень з індивідуальним опаленням 886,56 кв.м. Довжина трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення становить 309м. Відтак, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинковоїсистеми опалення за адресою: АДРЕСА_3 становить 0,343882 Гкал. Позивач зазначає, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання відповідно до п.6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання №2119-VIII від 22.06.2017. Відповідачка не надала жодного обґрунтування, на підставі чого здійснені позивачем нарахування є безпідставними, не надала посилання ні на один законодавчий акт, який би звільняв квартиру з індивідуальним опаленням від плати за послугу з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування. З клопотанням відповідачки про зупинення провадження у справі не погоджується. Зазначив, що розгляд даної справи до вирішення справи Конституційним Судом України за конституційною скаргою ОСОБА_4 об`єктивно можливий, оскільки зібрано достатньо доказів, які дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом даного судового розгляду. Щодо наданого до відзиву акту-претензії про ненадання послуг з постачання теплової енергії від 13.07.2026 повідомив, що позивач не є відповідальним за відсутність радіаторів опалення у під`їзді. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, в клопотанні відповідачки про зупинення провадження у справі відмовити.
Ухвалою суду від 10.08.2026 відмовлено в задоволенні клопотання відповідачки про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, розгляд справи відкладено.
На адресу суду від 19.08.2026 від відповідачки надійшли заперечення, в яких зазначає, що позивачем нараховується заборгованість за послуги, яких фізично немає, при цьому позивачем не надано початкових (вихідних) даних, які б були документально підтверджені та які б свідчили про достовірність розрахунку. Вказала, що транзитні труби, які проходять через квартиру відповідачів, повністю ізольовані. Вони є технічною невід`ємною частиною самого будинку, однак не є опалювальними приладами і не обігрівають квартиру. Наданий позивачем розрахунок за січень 2026 року містить очевидні методологічні маніпуляції з метою штучного завищення вартості послуг. Позивач вдається до подвійного нарахування, включає витрати на функціонування системи у загальнобудинкові потреби будинку, і водночас окремо виставляє рахунок за транзитні труби у квартирі, змушуючи двічі платити за той самий обсяг енергії. Позивач безпідставно застосовує коефіцієнт Zвідкл в розмірі 1.328134, штучно збільшуючи обсяг тепла на будинок на 32.8%. Таке збільшення є неправомірним, оскільки у під`їзді відсутні прилади опалення і жодного додаткового тепла будівля не споживає. Враховуючи наведене, просить проводити розгляд справи у загальному порядку, зупинити провадження до прийняття рішення Конституційним судом у вказаній справі та відмовити в задоволенні позову.
На адресу суду 27.08.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що нарахування за транзитні мережі опалення у приміщенні відповідачки здійснюється позивачем у суворій відповідності до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Мінрегіону № 315. Оскільки вказана є нормативно-правовим актом прямої дії, вона є самодостатньою правовою та технічною підставою для визначення вартості послуг, а проведення будь-яких додаткових експертиз чи фіксації технічного стану для кожної окремої квартири чи ізольованої труби законом не передбачено. Заявляючи про методологічні маніпуляції та штучне завищення, відповідачка не надала суду жодного власного математичного чи нормативного контррозрахунку. Плата за транзитні мережі це плата за обсяг теплової енергії, який безпосередньо виділяється транзитними стояками, що проходять через конкретне приміщення відповідачки, та бере участь в опаленні цього конкретного приміщення. Наявність ізоляції на транзитних стояках не є підставою для звільнення від оплати, оскільки транзитні мережі є невід`ємною технічною частиною внутрішньобудинкової системи опалення будинку як єдиного цілісного інженерного комплексу. Доводи відповідачки про те, що коефіцієнт Zвідкл штучно збільшує обсяг тепла на будинку на 32,8%, є арифметично та юридично помилковими. Загальний обсяг теплової енергії всієї будівлі визначається виключно фактичними показаннями загальнобудинкового лічильника (вузла комерційного обліку). Коефіцієнт Zвідкл не додає до лічильника жодної зайвої гігакалорії. Його функція не збільшити загальне тепло будинку, а правильно розподілити цей вже фактично спожитий будинком обсяг між споживачами для оплати загальнобудинковихпотреб. Cам по собі факт демонтажу чи відсутності радіаторів у місцях загальногокорстування (МЗК) не означає, що послуга не надається. 
Через систему «Електронний суд» 04.09.2026 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
В судове засідання відповідачі не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що вони повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду надано не було.
Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівськоїобласті №329 від 19.11.2019 визначено ТОВ «Нафтогаз Тепло» виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.
Згідно з актами про пуск теплоносія, надано послугу з постачання теплової енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, за період з 01.11.2021 по 28.02.2026 заборгованість відповідачів за надані послуги з постачання теплової енергії становить 9 879,24 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості 3% річних та інфляційної складової за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість відповідачів становить: 2 034,60 грн – заборгованість за абонентське обслуговування постачання теплової енергії; 1 805,89 грн – інфляційне збільшення, 525,34 грн – 3% річних.
Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №452498849 від 18.11.2025, власниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 , на праві спільної часткової власності є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .
На адресу відповідачів надсилалась вимога ТОВ «Нафтогаз» про сплату заборгованості на суму 6 805,20 грн, проте така залишена без належного реагування.
Норми права, які застосував суд.
Відповідно до приписів ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.
При цьому, такому праву прямо відповідає визначений у ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст. 21 вказаного Закону одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ст. 22 вказаного Закону, одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання гарячої води повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, температури та величини тиску. Параметри якості гарячої води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам. Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність.
Відповідно до ст. 64, 67, 68, 162 ЖК України та ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", Постанови КМУ від 21 липня 2005р. №630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", чинної на час існування спірних правовідносин, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.
Відповідно до ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, Закону України Про житлово-комунальні послуги, п. 7, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 12 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», чинної на час існування спірних правовідносин, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.
Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач належним чином надавав послуги з постачання теплової енергії, однак відповідачі належним чином взяті на себе зобов`язання не виконали, чим спричинили заборгованість перед ТОВ «Нафтогаз Тепло» у сумі 14 245,07 грн.
Рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради №329 від 19.11.2019 ТОВ «Нафтогаз Тепло» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води на території м. Новий Розділ. ТОВ «Натфогаз Тепло» надає послуги з теплопостачання до житлового будинку по АДРЕСА_2 .
Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок у цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку: і житлових, і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається.
Відповідно до визначення, передбаченого Методикою №315, опалюване приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання та в якому забезпечується нормативна температура повітря.
Відповідно до Методики загальнобудинкові потреби на опалення це потреби, в які входять: витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку. Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення це втрати теплової енергії в трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи опалення поза межами опалюваних приміщень, опалюваних місць загального користування та допоміжних приміщень.
Квартира АДРЕСА_1 , що належить відповідачам, від`єднана від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Водночас, ТОВ «Нафтогаз Тепло» до вказаного будинку надаються послуги з централізованого опалення, про що свідчать акти про пуск теплоносія.
Пунктом 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.
Відповідачі є власниками квартири у багатоквартирному будинку, а також є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Вказане узгоджується із позицією ВС, що міститься у постанові від 22.12.2020 у справі №311/3489/18.
Крім цього, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Постановою КМУ №808 від 21.08.2019 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» введено новий платіж плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента комунальних послуг.
Відтак, доводи відповідачки ОСОБА_1 про те, що вона не зобов`язана сплачувати за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, спростовуються вищенаведеними положеннями законодавства.
Поданий позивачем розрахунок заборгованості, з точки зору допустимості та належності, суд враховує, як такий, що був проведений за відповідними формулами, належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем. Розмір заборгованості підтверджено наданим позивачем розрахунком та відповідачами протягом розгляду справи не спростовано, контррозрахунку суду надано не було.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Право суду зупинити провадження у справі визначено у статті 252 ЦПК України. Суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу; 3) перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні; 4) розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності; 5) призначення судом експертизи; 6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 цього Кодексу; 8) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 9) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною. Суд не зупиняє провадження у випадках, встановлених пунктами 1-3 частини першої цієї статті, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: 1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу; 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення подружжя, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України; 4-1) звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації; 5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; 6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційнезначення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Крім того, судом враховуються правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 зазначає, що ухвалення рішення Конституційним Судом України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо конституційності ч. 5 ст. 13, ч.ч. 1,2 ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п. 1 ч. 5 ст. 12, абз. 1 п. 2. ч. 3 ст. 287 ГПК України: щодо автоматичного укладення індивідуального договору про надання комунальної послуги буде важливим та показовим в даній справі, однак не довела наявність об`єктивних підстав щодо неможливості розгляду даної справи до ухвалення рішення Конституційним Судом України.
Підстав для зупинення провадження у зв`язку з об`єктивною неможливостю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження судочинства, суд не вбачає.
Такий висновок суду цілком узгоджується з положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази розгляду конституційного провадження за конституційною скаргою ОСОБА_3 та необгрунтована об`єктивна неможливість розгляду даної справи до ухвалення рішення Конституційним Судом України, суд дійшов висновку в клопотанні відповідачки про зупинення провадження у справі відмовити.
Оскільки відповідачі вчасно не здійснювали оплату комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість, така підлягає стягненню на користь ТОВ «Нафтогаз Тепло» за послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 14 245,07 грн, з яких: 9 879,24 грн – заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, 2 034,60 грн – заборгованість за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії, 1 805,89 грн – інфляційне збільшення, 525,34 грн – 3% річних.
Розподіл між сторонами судових витрат.
Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційнорозміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 10,19, 81, 89, 259,263-265,268,280-282 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз тепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» заборгованість у розмірі 14 245 (чотирнадцять тисяч двісті сорок п`ять) грн 07 (сім) коп, з яких:
9 879 (дев`ять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн 24 (двадцять чотири) коп – заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, 
2 034 (дві тисячі тридцять чотири) грн 60 (шістдесят) коп – заборгованість за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії,
1 805 (одна тисяча вісімсот п`ять) грн 89 (вісімдесят дев`ять) коп – інфляційне збільшення, 
525 (п`ятсот двадцять п`ять) грн 34 (тридцять чотири) коп – 3% річних.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» судовий збір у розмірі 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло», код ЄДРПОУ 42399765, місцезнаходження 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1.
Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Суддя Друзюк М. М.