Справа № 583/2638/26
2/583/1443/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого     Плотникова Н.Б.
при секретарі     Логвиненко Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
29.05.2026 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договорами у розмірі 41066,40 грн., судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 17.01.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено Договір позики № 1533070, за умовами якого відповідач отримала позику в розмірі 2800,00 грн. на строк 10 днів, базова процентна ставка 1,99 % від суми позики за кожен день користування позикою, розмір процентів на прострочену позику фіксований: 1,01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Додатковими угодами сторони узгодили, що строк дії договору позики: 22.04.2021 р. 11.08.2021 р. між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «МАНІФОЮ» укладено договір факторингу № 11-08/2021, за умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 1533070 на загальну суму 8671,60 грн. 21.03.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «ІНФІНАНС» було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0662736243, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 2000,00 грн. на строк 30 днів, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом. 22.06.2022 р. між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ІНФІНАНС» укладено договір факторингу № 22-06/22, за умовами якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 06627362436 на загальну суму 24715,00 грн. 23.05.2024 р. між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕС» укладено договір факторингу № 23/05/24, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 1533070 на загальну суму 8671,60 грн., за договором № 06627362436 на загальну суму 24715,00 грн. Також 20.03.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» було укладено Договір позики № 555142884906, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 3000,00 грн. на строк 30 днів з можливістю пролонгації, стандартна процентна ставка 950 % річних, знижена процентна ставка – 365 % річних. 18.12.2023 р. між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕС» укладено договір факторингу № 18/12-2023, за умовами якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 555142884906 на загальну суму 7679,80 грн. Станом на день подання позову до суду розмір заборгованості за договором № 555142884906 від 20.03.2021 р. становить 7679,80 грн., за договором № 1533070 від 17.01.2021 р. – 8671,60 грн., за договором № 0662736243 від 21.03.2021 р. – 24715,00 грн., які просить стягнути з відповідача.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, справа розглядається в порядку заочного провадження.
В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені. В зв`язку з чим справа розглядається відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відсутність учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 17.01.2021 р. між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 1533070. Згідно з умовами даного договору відповідач отримала позику в розмірі 2800,00 грн. на строк до 27.01.2021 р. (10 днів), базова процента ставка фіксована становить 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою, розмір процентів на прострочену позику фіксований – 1,01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.
Згідно п. 3.10 договору керуючись ст. 1048 ЦК України позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики.
25.01.2021 р. між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору позики № 1533070 від 17.01.2021 р., за умовами якої сторони погодили викласти п. 2.3.4 договору позики в наступній редакції «2.3.4. Строк позики: до «24» лютого 2021 року» та встановили графік нарахування процентів за користування позикою (а.с. 15).
20.02.2021 р. між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору позики № 1533070 від 17.01.2021 р., за умовами якої сторони погодили викласти п. 2.3.4 договору позики в наступній редакції «2.3.4. Строк позики: до «22» березня 2021 року» та встановили графік нарахування процентів за користування позикою (а.с. 16).
23.03.2021 р. між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3 до договору позики № 1533070 від 17.01.2021 р., за умовами якої сторони погодили викласти п. 2.3.4 договору позики в наступній редакції «2.3.4. Строк позики: до «22» квітня 2021 року» та встановили графік нарахування процентів за користування позикою (а.с. 17).
ТОВ «МАНІФОЮ» умови договору виконано та перераховано ОСОБА_1 на картку НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 2800,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5351-ВП від 06.11.2024 р. (а.с. 18). 
Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за договором позики № 1533070 від 17.01.2021 р. ОСОБА_1 станом на 11.08.2021 року має заборгованість перед ТОВ «МАНІФОЮ» в розмірі 8671,60 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 2800,00 грн., сума заборгованості за відсотками – 5871,60 грн. (а.с. 19-20).
11.08.2021 р. між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 11-08/2021, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 1533070 на загальну суму заборгованості – 8671,60 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу – 2800,00 грн., сума заборгованості за відсотками – 5871,60 грн. (а.с. 21-27). 
Також 21.03.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 був укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0662736243/1, шляхом підписанням акцепту оферти від 21.03.2021 р. на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0662736243/1 від 21.03.2021 р. та отримання кредиту згідно заявки-анкети № 3543257 від 21.03.2021 р., за умовами якого кредит надано ОСОБА_1 на наступних умовах: розмір кредиту – 2000,00 грн., строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом; всі інші умови викладені у Правилах, з якими вона ознайомилася до укладення договору та які є невід`ємною частиною договору (а.с. 28-30).
ТОВ «ІНФІНАНС» умови договору виконано та перераховано ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000,00 грн. 21.03.2021 р. на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.07.2025 р. та інформацією ТОВ «ІНФІНАНС» (а.с. 31,32). 
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 0662736243 від 21.03.2021 р. ОСОБА_1 станом на 22.06.2022 року має заборгованість перед ТОВ «ІНФІНАНС» в розмірі 24715,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 2000,00 грн., сума заборгованості за відсотками – 22715,00 грн. (а.с. 33-37).
22.06.2022 р. між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 22/06-22, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 662736243 на загальну суму заборгованості – 24715,00 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу – 2000,00 грн., сума заборгованості за відсотками – 22715,00 грн. (а.с. 38-43). 
23.05.2024 р. між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» був укладений договір факторингу № 23/05/24, відповідно до якого ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги до боржників, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 1533070 на загальну суму заборгованості – 8671,60 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу – 2800,00 грн., сума заборгованості за відсотками – 5871,60 грн. та за кредитним договором № 662736243 на загальну суму заборгованості – 24715,00 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу – 2000,00 грн., сума заборгованості за відсотками – 22715,00 грн. (а.с. 44-59). 
Також 20.03.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» було укладено Договір позики № 555142884906, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 3000,00 грн. на строк 30 днів з можливістю пролонгації, договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Знижена процентна ставка – 365 % річних в межах строку надання позики, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого договору; стандартна процентна ставка 950 % річних від суми позики застосовується у межах строку надання позики, якщо позичальник не виконав умови зазначені в пп.1.1.1.1. договору для застосування зниженої процентної ставки, та в межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення (а.с. 60-71).
ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» умови договору виконано та перераховано ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3000,00 грн. 20.03.2021 р. на платіжну картку відповідача № НОМЕР_3 , що підтверджується квитанцією від 20.03.2021 р., інформацією ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (а.с. 72,73). 
Згідно довідки по договору позики № 555142884906 від 20.03.2021 р. ОСОБА_1 станом на 16.11.2021 року має заборгованість перед ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» в розмірі 7679,80 грн. (а.с. 74).
18.12.2023 р. між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕС» був укладений договір факторингу № 18/12-2023, за умовами якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі до боржника ОСОБА_1 за договором № 555142884906 на загальну суму 7679,80 грн.. з яких сума заборгованості за основною сумою боргу – 3000,00 грн., сума заборгованості за відсотками – 4679,80 грн. (а.с. 76-86).
Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини.
Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»).
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Особливості укладання кредитного договору та договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з п. 6 ч.1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
За змістом ч.ч.3,4,6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що договір позики № 1533070 між ОСОБА_1 і ТОВ «МАНІФОЮ», договір позики № 0662736243 між ОСОБА_1 і ТОВ «ІНФІНАНС» та договір позики № 555142884906 між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» укладені у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису (за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора). 
Таким чином, договори позики підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даних правочинів.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, не доведено, що вона не використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми договору позики та кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідача за договором позики № 1533070 від 17.01.2021 р., договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0662736243 від 21.03.2021 р. та договором позики № 555142884906 від 20.03.2021 р., а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно цих договорів.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Відповідно до розрахунків заборгованості:
за договором позики № 1533070 від 17.01.2021 р. ОСОБА_1 станом на 19.05.2026 року має заборгованість перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в розмірі 8671,60 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 2800,00 грн., сума заборгованості за відсотками – 5871,60 грн. (а.с. 87);
за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0662736243 від 21.03.2021 р. ОСОБА_1 станом на 19.05.2026 року має заборгованість перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в розмірі 24715,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 2000,00 грн., сума заборгованості за відсотками – 22715,00 грн. (а.с. 89);
за договором позики № 555142884906 від 20.03.2021 р. ОСОБА_1 станом на 19.05.2026 року має заборгованість перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в розмірі 7679,80 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 3000,00 грн., сума заборгованості за відсотками – 4679,80 грн. (а.с. 88).
Правильність розрахунку заборгованості за вказаними договорами відповідачем не спростована.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Договори, укладені між відповідачем ОСОБА_1 та первісними кредиторами, договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.
У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.
Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованості за вищевказаними договорами.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України.
Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 р.; заявку на надання юридичної допомоги № 1952 від 01.04.2026 р.; витяг з акту № 33 про надання юридичної допомоги від 30.04.2026 р. 
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС», суд виходить з наступного.
У детальному описі виконаних робіт зазначено, що адвокатом здійснено таку роботу: надання усної консультації з вивченням документів – 2 год. – 4000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду – 4 год. – 12000,00 грн. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 16000,00 грн. є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн. (а.с. 9).
Враховуючи викладене, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 7662,40 грн.
На підставі викладеного, ст. ст. 207, 517, 526, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 282 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»  (вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521 м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за договором позики № 1533070 від 17.01.2021 р. в розмірі 8671,60 грн., за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0662736243 від 21.03.2021 р. в розмірі 24715,00 грн., за договором позики № 555142884906 від 20.03.2021 р. в розмірі 7679,80 грн., та 7662,40 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 48728,80 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області       Н.Б. Плотникова