РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2026 року 	м. Рівне	№460/9661/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 	
 	про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення №032350033980 від 11.12.2025 про відмову у призначенні пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_1 на неповнолітніх дітей; зобов`язання призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з дня смерті їхнього годувальника ОСОБА_4 , з 7 вересня 2025 року.
Ухвалою суду від 05.06.2026 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті дружини ОСОБА_4 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітніх дітей. Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.12.2025 №032350033980 йому відмовлено у призначенні такої пенсії з підстав неподання передбаченого законодавством свідоцтва про смерть, оскільки надане свідоцтво про відтермінування реєстрації смерті, видане компетентним органом Словацької Республіки та оформлене з апостилем, не було прийнято відповідачем як документ, що підтверджує факт смерті годувальника. Позивач із зазначеним рішенням не погоджується, вважає його протиправним, оскільки смерть дружини підтверджується належними документами, а відмова у призначенні пенсії є безпідставною, у зв`язку з чим просить позов задовольнити повністю.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує. Зазначає, що під час звернення із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника позивачем не було подано документа, передбаченого Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, а саме свідоцтва про смерть годувальника, оскільки надане свідоцтво про відтермінування реєстрації смерті, видане компетентним органом Словацької Республіки, не є документом, яким відповідно до законодавства України підтверджується факт смерті особи. У зв`язку з цим відповідач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії правомірним, а заявлені позовні вимоги необґрунтованими, у зв`язку з чим просить у їх задоволенні відмовити.
Позивачем надано до суду відповідь на відзив, згідно змісту якої останній просить суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.
Дослідженням письмових доказів, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.12.2025 №032350033980 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника та зобов`язати відповідача призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітніх дітей.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 31.05.2024. У шлюбі народилися діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 13.06.2024 та свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_4 від 28.03.2026.
Позивач зазначає, що ОСОБА_4 за життя була одержувачем пенсії по інвалідності ІІ групи внаслідок загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 від 06.08.2025.
Як вказує позивач, ОСОБА_4 померла у місті Кіль. Похоронним бюро ТОВ «Ф`юнерел Сі-Ейч енд Ді» (м. Пряшів, Словацька Республіка) було здійснено перевезення її тіла до України та видано свідоцтво про відтермінування реєстрації смерті № НОМЕР_7 від 18.09.2025 на підставі пункту 2 Постанови «Про порядок реєстрації актів цивільного стану», регіональних постанов щодо поховання та статті 37 Віденської конвенції про консульські зносини. У зазначеному документі визначено, що смерть ОСОБА_4 настала у проміжок часу між 22:00 год. 06.09.2025 та 04:00 год. 07.09.2025. Вказаний документ містить апостиль.
Крім того, в Україні було видано свідоцтво про поховання серії РС Рівне №004623 від 22.09.2025, у якому зазначено свідоцтво про смерть № НОМЕР_7 від 18.09.2025.
Позивач зазначає, що після смерті дружини звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітніх дітей.
За результатами розгляду поданої заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 11.12.2025 №032350033980, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідних документів для призначення пенсії.
Як зазначено у спірному рішенні, 04.12.2025 позивач особисто звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на неповнолітніх дітей – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У рішенні відповідач зазначив, що відповідно до статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які перебували на його утриманні, за умови наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, необхідного для призначення пенсії по інвалідності ІІІ групи, а у разі смерті пенсіонера – незалежно від тривалості страхового стажу.
Також відповідач послався на підпункт 4 пункту 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, відповідно до якого до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, визначені підпунктами 2, 3 пункту 2.1 цього Порядку, а також свідоцтво про смерть годувальника, рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою або відповідні відомості з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
У спірному рішенні також зазначено, що страховий стаж померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , становить 8 років 3 місяці 2 дні, при цьому до страхового стажу зараховано всі періоди її роботи.
Відповідач вказав, що до заяви були долучені паспорт, реєстраційний номер облікової картки платника податків, свідоцтва про народження дітей, індивідуальні відомості із Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також свідоцтво про відтермінування реєстрації смерті від 18.09.2025, видане похоронним бюро ТОВ «Ф`юнерел Сі-Ейч енд Ді» (Словацька Республіка). Разом із тим зазначений документ не був прийнятий до розгляду, оскільки, на думку відповідача, законодавством України не передбачено підтвердження факту смерті таким документом.
Крім того, у рішенні зазначено, що згідно з базою даних одержувачів пенсії померла годувальниця отримувала пенсію по інвалідності з 27.03.2025 року.
Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки відмова у призначенні пенсії фактично зумовлена неприйняттям відповідачем документа, виданого компетентними органами іноземної держави та оформленого відповідно до вимог міжнародного законодавства, який підтверджує факт смерті його дружини. На переконання позивача, відповідач безпідставно відмовив у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника на 
Надаючи правову оцінку зазначеним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій. Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.
За правилами частини першої статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України, права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. А відповідно до частини другої цієї статті, права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб, які досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати в суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі у таких справах відповідно неповнолітніх осіб, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена.
За наведеного, позивачем у даній справі є ОСОБА_1 , який у публічно-правових відносинах, пов`язаних з отриманням пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виступає в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .
Принципи, засади й механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку та виплати пенсії, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до частини другої статті 5 Закону №1058-IV, виключно цим законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 36 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Пунктом 2 частини другої цієї статті передбачено, що непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Відповідно до статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Дітям-сиротам пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.
Зміст вищезазначених норм Закону №1058-IV свідчить, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є вичерпним. Отже, неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - матері ОСОБА_4 .
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 1.1 розділу I Порядку №22-1 заява, зокрема про призначення пенсії (додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.
Пунктом 1.4 розділу I Порядку №22-1 передбачено, що за малолітніх або неповнолітніх осіб, недієздатних осіб, осіб, дієздатність яких обмежено, заява подається законними представниками (батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками, представниками закладів (органів опіки та піклування), які виконують функції опікунів чи піклувальників).
Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ цього Порядку до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2 (документи про стаж), 3 (документи щодо підтвердження заробітної плати) пункту 2.1 цього розділу.
Також надаються такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);
2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія;
3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;
4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;
5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;
6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;
7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;
8) відомості про місце проживання;
9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;
10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.
До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону;
11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).
Як зазначено у позовній заяві та не заперечується відповідачем , ОСОБА_5 отримувала пенсію по інвалідності як інвалід 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 .
Встановивши фактичні обставини справи та надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 11.12.2025 №032350033980 не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, а тому підлягає визнанню протиправним і скасуванню.
Підставою для відмови у призначенні пенсії відповідач визначив відсутність свідоцтва про смерть годувальника, не прийнявши до розгляду подане позивачем свідоцтво про відтермінування реєстрації смерті №2790/25 SE від 18.09.2025, видане компетентним органом Словацької Республіки, мотивуючи це тим, що законодавством України не передбачено підтвердження факту смерті таким документом.
Разом з тим суд зазначає, що наведений висновок відповідача ґрунтується на надмірно формальному тлумаченні положень Порядку №22-1 та не враховує змісту і юридичної природи поданого документа.
Як встановлено судом, зазначене свідоцтво видане уповноваженим суб`єктом іноземної держави, містить апостиль, визначає особу померлої, дату та час її смерті, а також підтверджує сам факт смерті ОСОБА_4 .
Таким чином, за своїм змістом та правовим призначенням цей документ є офіційним документом, що посвідчує факт смерті особи, а відтак може вважатися свідоцтвом про смерть годувальника у розумінні підпункту 4 пункту 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005.
При цьому суд враховує, що Порядок №22-1 спрямований на підтвердження юридичного факту смерті годувальника, а не встановлює виключний перелік назв документів, якими такий факт може бути підтверджений, особливо у випадках, коли смерть настала за межами України. 
Більше того, відповідач не ставив під сумнів сам факт смерті ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами справи, а також відомостями інформаційних баз Пенсійного фонду України, згідно з якими остання перебувала на обліку як одержувач пенсії по інвалідності.
Отже, єдиною підставою для відмови стало формальне неприйняття документа, який за своїм змістом посвідчує факт смерті, що свідчить про порушення відповідачем принципів верховенства права, добросовісності, пропорційності та належного урядування під час реалізації владних управлінських функцій. За таких обставин суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 11.12.2025 №032350033980 є протиправним та підлягає скасуванню.
Оскільки судом встановлено, що неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до пункту 2 частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» належать до кола осіб, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, а померла ОСОБА_4 на момент смерті була пенсіонером та отримувала пенсію по інвалідності, що відповідно до частини першої статті 36 Закону №1058-IV виключає необхідність підтвердження тривалості страхового стажу, інших підстав для відмови у призначенні спірної пенсії відповідачем не наведено та матеріалами справи не встановлено.
Відтак порушене право позивача та неповнолітніх дітей може бути ефективно поновлено лише шляхом покладення на відповідача обов`язку призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з дня виникнення права на таку пенсію, а саме з 07 вересня 2025 року — дня смерті їх матері та годувальника ОСОБА_4 . Такий спосіб захисту відповідає вимогам статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, є належним та ефективним способом відновлення порушених прав позивача і його дітей, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відмова відповідача в призначенні пенсії в разі втрати годувальника не відповідає критеріям добросовісності та розсудливості, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, отже є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасування рішення №032350033980 від 11.12.2025 р. Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про відмову у призначенні пенсії у разі втрати ОСОБА_6 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з дня смерті їхнього годувальника ОСОБА_4 , з 7 вересня 2025 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 14 липня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 ) 
Позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3,м. Слов`янськ,Краматорський р-н, Донецька обл.,84122, ЄДРПОУ/РНОКПП 13486010) 

Суддя       Н.В. Друзенко