Єдиний унікальний номер 448/1126/26
Провадження № 3/448/533/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2026  року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі судового засідання Тхір О.Т., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська матеріали справи, що надійшли з Відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, 
за ч.5 ст.126 КУпАП, –

В С Т А Н О В И В:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.
До Мостиського районного суду Львівської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП.
Із протоколу про вищевказане адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №687962 від 09.06.2026 року, складеного поліцейським ВП №1Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старшим сержантом Топієм Р.А., відомо, що 05.06.2026 року о 20:18 год. по вул.Зелена, 3 в с.Мостиська Другі Яворівського району Львівської області водій ОСОБА_1 повторно протягом року, керував транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Мінськ» реєстр.№ НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом. Вказано, що такими своїми діями  ОСОБА_1  порушив п.2.1. «а»Правил дорожнього руху України та в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.
Особa, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , у судовому засіданні пояснив, що 05.06.2026 року у зазначених у протоколі місці та часі він керував транспортним засобом, після чого транспортний засіб під його керуванням був зупинений працівниками поліції. Зазначив, що після того, як його зупинили, він знову сів за кермо зазначеного транспортного засобу та згодом був повторно зупинений працівниками поліції. Після зупинки та спілкування з працівниками поліції він залишив транспортний засіб і надалі продовжувати рух не мав наміру. Також ОСОБА_1 пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАПпрацівниками поліції щодо нього було складено 09.06.2026 року, які повідомили йому про необхідність повторного оформлення (переписання) протоколу. Крім того, зазначив, що 05.06.2026 року працівниками поліції щодо нього вже було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП. Пояснив, що посвідчення водія він не отримував, лише проходить навчання, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.
На підтвердження факту порушення  ОСОБА_1 вимог п.2.1. «а» ПДР України, а відтак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, працівниками поліції надано відповідний протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №687962 від 09.06.2026р.; копію постанови про накладення на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7320700 від 05.06.2026р. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП; довідку інспектора САП ВВГ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції Г.Папірник від 09.06.2026 року, згідно якої вбачається, що згідно порталу Національної поліції України,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягався ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області до адміністративної відповідальності за скоєння 05.06.2026 року, правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.
ІV. Застосоване судом законодавство.
Керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. 
Виходячи з положень ст.7 КУпАП забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.
За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи і громадян, па встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.
Диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП, передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - передбачає адміністративну відповідальність.
Ч.5 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті.
Пунктом 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.
V. Висновки суду.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , такому інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, - «повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті».
Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Проте, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 687962 від 09.06.2026 року.
Зокрема, постанова про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП не містить підпису особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, ні в постанові про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, відсутні відомості про свідків, які могли б підтвердити обставини, викладені в зазначених документах.
Також до матеріалів справи не долучено відеозаписів, здійснених за допомогою технічних засобів, зазначених у п.10 протоколу про адміністративне правопорушення, а також доказів повідомлення ОСОБА_1 про виклик для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Водночас у матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №687962 від 09.06.2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 інкримінується вчинення 05.06.2026 року о 20 год. 18 хв. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. У п. 10 протоколу зазначено технічні засоби відеозапису: 890063, 08020.
Разом із тим, у долученій до матеріалів справи копії постанови серії ЕНА №7320700 від 05.06.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП зазначено, що 05.06.2026 року о 19 год. 57 хв. він порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України. У пунктах 8, 9 зазначеної постанови міститься відмітка «не з`явився».
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №687962 від 09.06.2026 року, ОСОБА_1 05.06.2026 року о 20 год. 18 хв. повторно протягом року керував транспортним засобом, а саме: мотоциклом марки «Мінськ», реєстр.№ НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом.
З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення, зазначене у протоколі, було вчинено та виявлено особу, яка вчинила адміністративне правопорушення - 05.06.2026 року, тоді як протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №687962 складено лише 09.06.2026 року.
Таким чином, з моменту виявлення адміністративного правопорушення та встановлення особи, яка його вчинила, до моменту складення протоколу минуло чотири дні. За таких обставин працівниками відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області не дотримано встановленого ч.2 ст.254 КУпАП строку складення протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складено не на місці вчинення адміністративного правопорушення та через чотири дні після виявлення такого правопорушення.
Разом з тим, на підтвердження обставини повторності вчинення  ОСОБА_1 протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом), до протоколу серії ЕПР1 №687962 в якості доказу була додана роздруківка (з аналітичної системи «Армор») постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №7320700 від 05.06.2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у виді штрафу за керування ним транспортним засобом, не маючи права керування транспортним засобам відповідної категорії.
Зазначений доказ оцінюється судом як такий, що не є достатнім та належним для підтвердження вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів набрання зазначеною постановою законної сили з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з ч.2 ст.291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
Натомість, зі змісту доданої до протоколу роздруківки постанови серія ЕНА №7320700 від 05.06.2026 року не вбачається жодної з передбачених ст.291 КУпАП обставин, після настання яких постанова набирає законної сили.
Наявністю обставин, передбачених статтею 291 КУпАП, після настання яких постанова серії ЕНА №7320700 від 05.06.2026 року вважається такою, що набрала законної сили, в тому числі й обізнаності  ОСОБА_1  про її складання, до матеріалів справи не додано.
Будь-яких доказів на підтвердження вручення (отримання)  ОСОБА_1 копії постанови серії ЕНА №7320700 від 05.06.2026 року або направлення йому засобами поштового зв`язку зазначеної постанови та отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в отриманні цієї постанови, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення постанови до протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, додано не було.
Отже, враховуючи передбачений ч.2 ст.291 КУпАП порядок набрання постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення законної сили, у суду, враховуючи не надання доказів протилежного, відсутня можливість встановити обставину набрання постановою серії ЕНА №7320700 від 05.06.2026 року законної сили станом на дату складення протоколу серія ЕПР1 №687962 від 09.06.2026 року.
При цьому додані до протоколу серії ЕПР1 №687962 від 09.06.2026 року на підтвердження обставин вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, як докази: копія постанови про накладення на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7320700 від 05.06.2026р. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП; довідка інспектора САП ВВГ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції Г.Папірник від 09.06.2026 року, згідно якої вбачається, що згідно порталу Національної поліції України,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягувався ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області до адміністративної відповідальності за скоєння 05.06.2026 року правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, не можуть за своєю правовою природою та змістом замінити (уточнити, доповнити) суть адміністративного правопорушення, що була зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення (повторність вчинення), як таку, що відповідає диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП, а тому не беруться судом до уваги при розгляді справи.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним і достатнім доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки, за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумнівів у суду.
Інших допустимих доказів для доведення вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, - до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено та працівниками поліції не надано.
Отже, матеріали справи не містять доказів, які б відповідали вимогам достатності та переконливості на підтвердження факту повторності протягом року, керування транспортним засобом, не маючи права керування даним транспортним засобом.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.
Суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження те, що  ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Мінськ» реєстр.№ НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом.
Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України - презумпції невинності.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988р. зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.
Відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду ВС від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не дає підстав для висновку про те, що у діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
VІ. Судові витрати.
Оскільки у відповідності до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого із  ОСОБА_1 . 
Керуючись ст.ст. 1, 9, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 КУпАП, суддя – 

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя    Ю.В. Кічак