ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/22028/23 пров. № А/857/6991/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львів апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року, головуючий суддя – Москаль Р.М., ухвалене у м. Львів, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Самбірської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Самбірської МР Львівської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №31 від 16.03.2023 року Самбірської міськради «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду»; зобов`язати Самбірську міськраду затвердити Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у оренду для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та прийняття рішення про надання земельної ділянки у оренду ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Самбірська міська рада Львівської області на ХХІХ позачерговій сесії VIII демократичного скликання прийняла рішення № 31 від 16.03.2023 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану міста Самбора, а саме розташування земельної ділянки в межах зелених насаджень загального (громадського) користування – землі рекреаційного призначення. Позивач з оскаржуваним рішенням не погоджується, зазначає що відповідач не наводить жодного посилання на докази, які б підтверджували, що спірна ділянка розташована на землях рекреаційного призначення, тому таке рішення є безпідставним та необґрунтованим. Надані позивачем докази свідчать про те, що на спірній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать позивачу на праві приватної власності, а відомості Державного земельного кадастру доводять, що її цільове призначення – землі житлової та громадської забудови.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що зазначались ним у поданому адміністративному позові, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 в 2008 році зареєстрував право власності на будинок загальною площею 342,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.213, 215), збудований на земельній ділянці площею 0,1 га (кадастровий номер 4610900000:13:029:0086). Зібрані у справі графічні матеріали (схема земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , викопіювання з Генерального плану м.Самбора, фрагмент Генерального плану м. Самбора, відомості Публічної кадастрової карти України, а також загальнодоступні відомості Google Maps тощо) свідчать про те, що ця земельна ділянка розташована поруч міського парку, в якому знаходиться озеро «Молодіжне». В період з 29.09.2011 року по 28.09.2016 року ОСОБА_1 мав зареєстроване місце проживання за цією адресою.
Схема планової знімальної основи, абрис встановлення меж земельної ділянки та кадастровий план, а також інші перелічені вище графічні матеріали та рішення суду у справі №452/2572/13-ц доводять, що ОСОБА_1 захопив земельну ділянку, що межувала із його земельною ділянкою площею 0,1 га та парком, та збудував на захопленій ділянці баню та басейн (за межами належної йому земельної ділянки для обслуговування будинку за адресою: АДРЕСА_1 ).
25.03.2009 року виконавчий комітет Самбірської міськради прийняв рішення №112 «Про виділ в окреме будинковолодіння», на підставі якого ОСОБА_1 було дозволено виділити в окреме будинковолодіння площею 1000 м.кв. будівлю бані та басейн із присвоєнням вуличного номеру АДРЕСА_1 , з переобладнанням будівлі бані під житло, з розробкою проектної документації та погодженням її в установленому порядку.
З технічного паспорта, інвентарний № 6523 від 2009 року, слідує, що житловий будинок та басейн розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; дата будівництва - 2009 р.; на земельній ділянці, площею 1000 кв.м, згідно з експлікацією - площа забудови будинку 52,1 кв.м + 11,5 кв.м, площа басейну - 30,4 кв.м; дані про наявність прав землекористування відсутні (а.с.32-34,222).
03.11.2010 року ОСОБА_1 обраний міським головою міста Самбора Львівської області, що підтверджується відомостями ЦВК (а.с.218), перебував на цій посаді до листопада 2015 року.
В 2013 році ОСОБА_1 звернувся до місцевого загального суду із цивільним позовом до виконкому Самбірської міськради про визнання права власності на самочинно збудоване майно. Покликався на те, що у 2009 році він збудував індивідуальний житловий будинок загальною площею 75,8м.кв. житловою площею 39,1м.кв. та басейн по АДРЕСА_1 (а.с.216-217) […], вказані споруди побудовані самочинно, оскільки розташовані на земельній ділянці, яка не належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. ОСОБА_1 аргументував, що для оформлення права власності на нерухомий об`єкт, який розташований на земельній ділянці, необхідно подати правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку, а для того, щоб оформити право власності на земельну ділянку, необхідна наявність документу, що посвідчує право власності на розміщений на ній нерухомий об`єкт. Оскільки в позивача не було ані першого, ані другого, він просив суд визнати його власником індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 .
Відповідач, виконавчий комітет Самбірської міськради, визнав позов ОСОБА_1 , котрий на цей час був міським головою та очолював виконком міськради.
Рішенням від 15.08.2013 року у справі №452/2572/13-ц суд, не встановивши підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, керуючись ст. 328 «Підстави набуття права власності», ст. 376 «Самочинне будівництво» ЦК України, визнав за ОСОБА_1 , який зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , право власності на індивідуальний житловий будинок, загальною площею 75,8 м.кв., житловою площею 39,1м.кв. та басейн по АДРЕСА_1 (а.с.216-217). На підставі цього рішення суду ОСОБА_1 02.09.2013 року зареєстрував право власності на описане нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
29.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. Самбірського міського голови про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 1400 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з метою отримання її в оренду.
Самбірська міськрада 10.06.2014 року прийняла рішення «Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» № 21 від 10.06.2014 року; пунктом 12 цього рішення надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , площею 1400 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок (1) частини земельної ділянки, якою користувалося ПМП “Ліля”, за його згодою на вилучення та (2) частини земельної ділянки житлової та громадської забудови комунальної власності ради для надання в оренду; це рішення підписав ОСОБА_1 як міський голова.
ПМП «Ліля» звернулося до Самбірської міськради із нотаріально посвідченою заявою від 13.06.2019 року, відповідно до якої дає згоду на вилучення земельної ділянки площею 800 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 для передачі її ОСОБА_1 з метою будівництва житлового будинку. Суд при розгляді справи №1.380.2019.006676 між тими ж сторонами встановив відсутність правовстановлюючих документів, відповідно до яких земельна ділянка за згаданою адресою перебувала в користуванні ПМП «Ліля».
01.10.2019 року в Самбірській міській раді зареєстровано заяву ОСОБА_1 від 19.09.2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , до якої додано:
- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у оренду для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.; Місце розташування об`єкту: АДРЕСА_1 ; гр. ОСОБА_1 (фізична особа підприємець ОСОБА_2 );
Із витягу з Державного земельного кадастру від 16.09.2019 року судом встановлено, що інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня; документація із землеустрою, на підставі якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки - проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок 13.03.2018 року, ФОП ОСОБА_2 
- витяг № НВ-4610973412019 від 16.09.2019 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку щодо присвоєння кадастрового номера 4610900000:13:028:0014 земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого державна реєстрація цієї земельної ділянки як об`єкта проведена на підставі проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 13.03.2018 року, ФОП ОСОБА_2 ;
- витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.09.2019 року.
Самбірська міськрада 10.10.2019 року прийняла рішення №4 «Про затвердження містобудівної документації - детального плану території», відповідно до якого вирішено: 1) затвердити містобудівну документацію - детальний план території, обмеженої АДРЕСА_2 , Коновальця, Купилева, р. Млинівка та ОСОБА_3 (в районі озера “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”), в межах 28 кварталу в АДРЕСА_1 ; 2) затверджену рішенням Самбірської міської ради від 31 липня 2018 року №9 містобудівну документацію - детальний план території, обмеженої АДРЕСА_3 , межею колишнього АДРЕСА_4 -бічна та межею колишнього єврейського кладовища в межах 28 кварталу в АДРЕСА_1 , проектована територія якої є складовою частиною зазначеної в п. 1 документації, вважати такою, що втратила чинність.
У мотивувальній частині рішення зазначено, що його прийнято з метою визначення планувальної організації та впорядкування території в районі озера « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для забезпечення належного права громадян на відпочинок, дозвілля, керуючись п. 42 ч. 1 ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.ст. 8, 10, 19, 21, 24, 25, 26, 29 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, ст. 12, 39 Земельного кодексу України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 555 “Про затвердження Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні”, ДБН Б.1.1-14:2012 “Склад та зміст детального плану території”.
ОСОБА_1 оскаржив рішення Самбірської міськради №4 від 10.10.2019 до Львівського окружного адміністративного суду, на обґрунтування позову зазначив (а.с.219), що є фактичним землекористувачем та є законним власником будівель та споруд, які розташовані на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому має право оформити цю земельну ділянку в межах згідно з кадастровим планом в оренду відповідно до ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду землі». Водночас оскаржуваним рішенням частину земельної ділянки, на якій розміщено належні йому на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна, Самбірська міськрада самовільно вилучила та віднесла до лісовкритих площ, внаслідок чого змінено межі, конфігурацію, категорію і цільове призначення земельної ділянки, а також позбавлено ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою, на якій розміщене належне йому нерухоме майно. Стверджував, що оскаржуване рішення грубо порушує його законні права та інтереси.
Рішенням суду у справі №1.380.2019.006676 від 14.01.2021 року, яке набрало законної сили на підставі постанови Верховного Суду від 28.05.2025 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю. При розгляді цієї справи суд встановив такі обставини:
- оскаржений детальний план території відповідає Генеральному плану м.Самбора;
- спірна земельна ділянка з кадастровим номером 4610900000:13:028:0014 за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в межах зелених насаджень;
- витяг з Державного земельного кадастру щодо спірної ділянки із зазначенням категорії земель “землі житлової та громадської забудови” із цільовим призначенням “для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд” не містить посилання на правовстановлюючі документи та присвоєний земельній ділянці в процесі виготовлення проектної документації.
З огляду на відсутність рішення Самбірської міськради за наслідками розгляду заяви від 19.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до прийняття рішення про затвердження проєкту землеустрою. Суд прийняв рішення у справі №380/11529/21 від 06.10.2021 року, котре 30.03.2023 року набрало законної сили, яким:
- визнав протиправною бездіяльність Самбірської міськради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.09.2019 року про затвердження проєкта землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язав Самбірську міськраду розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.09.2019 року про затвердження проєкта землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та за результатами її розгляду у встановленому порядку прийняти відповідне рішення.
В процесі виконання рішення суду у справі №380/11529/21 відділ земельних відносин, відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Самбірської міськради та юридичний відділ виконавчого комітету Самбірської міськради підготували зауваження до проекту рішення Самбірської міської ради Львівської області «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 », суть яких зводиться до такого:
- відповідно до генерального плану міста Самбора, затвердженого 19.10.1976 року, земельна ділянка з кадастровим номером 4610900000:13:028:0014 за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в межах зелених насаджень загального (громадського) користування, через які згідно генерального плану передбачається провести проектовану дорогу;
- проектом землеустрою ця земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови, а не до земель рекреаційного призначення, тому його затвердження призведе до порушення вимог Земельного кодексу України;
- з урахуванням наведених мотивів у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки з пропонованим цільовим призначенням слід відмовити у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану міста Самбора, затвердженого 19.10.1976 року.
Постійна комісія Самбірської міськради з питань землекористування, будівництва, архітектури, охорони довкілля та благоустрою на засіданні 17.02.2023 року розглянула питання щодо проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та запропонувала подати на розгляд сесії проєкт рішення про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 0,1442 га, кадастровий номер 4610900000:13:028:0014 (02.01) Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану міста Самбора, а саме: розташування земельної ділянки в межах зелених насаджень загального (громадського) користування (землі рекреаційного призначення), а також підготувала проєкт рішення відповідного змісту.
Самбірська міськрада 16.03.2023 року прийняла рішення №31 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» такого змісту:
«Керуючись ст. ст. 12, 50, 51, 52 Земельного кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 1, 16, 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства за № 105 від 10.04.2006 року, розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи протокол засідання постійної комісії землекористування, будівництва, архітектури, охорони довкілля та благоустрою, Самбірська міська рада ВИРІШИЛА:
1.Відмовити гр. ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 0,1442 га, кадастровий номер 4610900000:13 :028:0014 (02.01) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану міста Самбора, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської обласної Ради депутатів трудящих 19.10.1976 року № 418, а саме: розташування земельної ділянки в межах зелених насаджень загального (громадського) користування - землі рекреаційного призначення.
2.Контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію ради з питань землекористування, будівництва, архітектури, охорони довкілля та благоустрою (Я.Стародуб).».
Рішенням від 23.12.2024 року Самбірської міської ради «Про затвердження Генерального плану міста Самбора» затверджено новий генеральний план міста Самбора.
В Реєстрі будівельної інформації щодо земельної ділянки з кадастровим номером 46109000000:13:028:0014, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , містяться відомості (витяг від 01.04.2025 року) про її функціональне призначення «Ж-1 (Садибна забудова (зона садибної забудови)», визначене на підставі рішення Самбірської міськради «Про затвердження генерального плану міста Самбора» №1 від 23.12.2024 року.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Самбірська міськрада правомірно відмовила позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 0,1442 га, кадастровий номер 4610900000:13:028:0014 (02.01) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану міста Самбора 1976 року, а саме - розташування земельної ділянки в межах зелених насаджень загального (громадського) користування (землі рекреаційного призначення).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Конституцією України також визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її Континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право, набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. (ст. 13 та ст. 14)
Відповідно до ст. 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Земельного Кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування регламентовано статтею 123 Земельного кодексу України, за якою надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу (ч. 1).
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч. 2).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч. 3).
Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Самбірська міськрада відмовила позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 0,1442 га, кадастровий номер 4610900000:13:028:0014 (02.01) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану міста Самбора 1976 року, а саме - розташування земельної ділянки в межах зелених насаджень загального (громадського) користування (землі рекреаційного призначення).
Розташування щонайменше частини бажаної для позивача земельної ділянки загальною площею 0,1442 га в зоні зелених насаджень населеного пункту підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: викопіюванням з Генерального плану м. Самбора 1976 року, абрисом встановлення меж земельної ділянки, схемою планової знімальної основи, схемою земельної ділянки 1:10000, графічними матеріалами Публічної кадастрової карти тощо; зауваженнями відділу земельних відносин, відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Самбірської міськради та юридичного відділу виконавчого комітету Самбірської міськради до проекту рішення Самбірської міської ради Львівської області «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 ».
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 20 ЗК України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення.
При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.
Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу; земельних ділянок приватної власності - їх власниками.
Зміна цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності, віднесених до категорій земель житлової та громадської забудови, земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, а також земельних ділянок (крім земельних ділянок, розташованих на територіях, об`єктах природно-заповідного фонду), на яких розташовані будівлі, споруди, що є у приватній власності землекористувача, який використовує земельні ділянки на правах постійного користування, оренди, емфітевзису, суперфіцію, може здійснюватися землекористувачем. У такому разі зміна цільового призначення земельної ділянки не потребує прийняття рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, який здійснює розпорядження відповідною земельною ділянкою.
Зміна землекористувачем цільового призначення земельної ділянки державної, комунальної власності, наданої йому в користування (крім постійного користування) без проведення земельних торгів для провадження певної діяльності, не повинна призводити до провадження ним на такій земельній ділянці іншої діяльності (крім випадків розташування на земельній ділянці будівель, споруд, що перебувають у власності землекористувача).
Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.
Встановлення цільового призначення земельної ділянки може здійснюватися без додержання вимог, передбачених абзацом першим цієї частини, у випадках: передачі земельної ділянки державної, комунальної власності відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; консервації деградованих і малопродуктивних, техногенно забруднених земель; віднесення земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення; зміни виду цільового призначення земельної ділянки в межах категорії земель сільськогосподарського призначення (крім віднесення їх до земельних ділянок для садівництва, зміни цільового призначення земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами).
При внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру.
Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру.
Судом встановлено, що спірна земельна ділянка, яку просить позивач передати йому в оренду для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відноситься до категорії землі: землі рекреаційного призначення.
Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у оренду для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку зі невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року у справі №380/22028/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич