Справа № 309/1691/26
Провадження № 2/309/898/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого-судді Піцура Я.Я.,
за участюсекретаря судового засідання Бондаренко В.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданнів м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Позов вмотивований тим, що 29.01.2008 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 22.04.2024. За час шлюбу було набуто спільне майно, а саме автомобіль марки «NissanQashqai», 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_1 (придбаний та зареєстрований 22.11.2023 у Чеській Республіці). Даний автомобіль був придбаний та зареєстрований у Чеській Республіці у період шлюбу, щорічно проходив процедуру тимчасової реєстрації на ім`я відповідача. Остаточна реєстрація ТЗ на відповідача була здійснена уже після розірвання шлюбу - 22.11.2024. Угоди про добровільний поділ даного майна не досягнуто. Оціночна вартістю автомобіля становить 232 411 грн. Він як співвласник автомобіля не має можливості ним користуватися, і оскільки така річ є неподільною, то погоджується на виплату йому компенсації вартості 1/2 частини автомобіля. 
В позовній заяві позивачпросить суд визнати автомобіль марки «NissanQashqai», 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,спільною сумісною власністю подружжя. В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на його користь компенсацію вартості 1/2 частини у спільному майні подружжя у розмірі 116 205,50 грн. та судові витрати.
Відзиву на позов відповідач ОСОБА_3 не подавала.
В судовому засіданніпредставник позивача ОСОБА_1 підтримав позов та просив його задовольнити. Вказує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі за час якого набули у спільну власність автомобіль. Даний автомобіль придбали у Чеській Республіці і здійснювалася тимчасова реєстрація автомобіля на відповідачку. Відповідачка зареєструвала за собою автомобіль вже після розірвання шлюбу з метою уникнення його поділу. Такий автомобіль є спільною сумісною власністю позаяк придбаний ще у період шлюбу. Автомобіль є неподільною річчю, а тому позивач має право на відшкодування його 1/2 вартості. Також заявив, що після ухвалення рішення будуть надаватися докази понесених витрат на правову допомогу.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, представник відповідача ОСОБА_4 повідомлялася про час і місце розгляду справи через систему «Електронний суд».
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, сторони з 29.01.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хустського районного судуЗакарпатської області від 22.04.2024 року.
Згідно страхового договору№63883227743 автострахування «Namiru» 22.11.2023 (з перекладом з чеської мови на українську) відносно автомобіля «NissanQashqai», 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , застрахованою особою є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , експлуататор – ідентичний із страхувальником, власник - ідентичний із страхувальником.
22.11.2024 року автомобіль «NissanQashqai», 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстровано у Чеській Республіці за POPOVYCH MARYNA/
Відповідно до звіту про оцінку майна вартість автомобіля марки «NissanQashqai», 2008 року.випуску, н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 – становить 232 411 грн.
За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).
Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі N 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі N 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від3 лютого 2020 року у справі N 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного судувід 3 червня 2020 року у справі N 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі N 760/789/19).
Частини четверта та п`ята статті 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач.
Якщо за позовом одного із подружжя (який відмовляється від його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ на користь відповідача - іншого із подружжя - та просить стягнути відповідну грошову компенсацію за таку частку) суд визначить кожному з подружжя ідеальні частки у цьому майні, бо відповідач не погодився на присудження грошової компенсації позивачеві та не вніс відповідну суму на депозитний рахунок, таке судове рішення не буде ефективним для захисту прав та інтересів позивача як співвласника. Залишення неподільної речі у спільній власності не позбавить того із подружжя, хто фактично користується річчю, можливості це робити надалі. Але інший із подружжя, який формально залишається співвласником, усупереч частинам першій і сьомій статті 41 Конституції України за відсутності окремої домовленості фактично позбавляється можливості такого користування, впливу на долю речі, а також грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 справа № 209/3085/20.
У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Щодо режиму спільного майн подружжя, то суд констатує, що відповідно до долученого представником позивача договору старування, укладеного у Чеській Республіці 22.11.2023, страхувальником спірного автомобіля є відповідач ОСОБА_5 , у цьому ж договорі указано, що власник - ідентичний із страхувальником, тобто указаним документом зафіксовано, що станом на 22.11.2023, згідно законодавства Чеської Республіки, на території якої проживали сторони та перебував спірний автомобіль, відповідач вважалася власником такого автомобіля. Відповідач та її представник жодних заперечень з приводу даних обставин не навели, своїх доказів на їх спростування не надали, а тому суд, враховуючи стандарт переваги більш вагомих доказів, вважає установленим факт, що спірний автомобіль було придбано подружжям у період шлюбу, а оте на нього поширюється режим спільної сумісної власності подружжя.
Відтак, оскільки спірний автомобіль придбано у період шлюбу, такий є неподільною річчю і позивач згідний на компенсацію йому вартості автомобіля, а згода відповідача не є обов`язковою, то пред`явлений ОСОБА_2 позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись ст.ст. 12,13, 81, 258,259, 263-265, 289,354 ЦПК України, суд,- 
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити . 
Визнати автомобіль марки «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) компенсацію вартості 1/2 частини у спільному майні подружжя - автомобіля марки ««NissanQashqai», 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , - у розмірі 116 205 (сто шістнадцять тисяч двісті п`ять) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 23 липня 2026 року. 

Суддя Хустського 
районного суду:  Піцур Я.Я.