Роздільнянський районний суд Одеської області 
ПО С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
Справа №: 511/1218/26
Номер провадження 3/511/371/26
"08" липня 2026 р. Роздільнянський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді – Бобровська І . В., 
секретаря судового засідання – Кіндракевич В.Ф.,
за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Конрадій М.В. (дистанційно),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області матеріали справи, що надійшли з Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), -
ВСТАНОВИВ:
10 квітня 2026 року о 15 годині 48 хвилин по вулиці Сергія Дмитрієва в місті Роздільна Одеської області ОСОБА_1 здійснив рух на транспортному засобі Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, порушення координації рухів.
Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager 6820, тест № 1093, результат 1,37 ‰ алкоголю. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9.а ПДР.
Стислий виклад позиції учасників розгляду справи.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвокат Конрадій М.В. подала до суду клопотання про закриття провадження у справі та клопотання про розгляд справи з урахуванням принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, які підтримала у судовому засіданні.
Так, згідно з клопотанням про закриття провадження у справі, поліцейські не назвали жодної законної причини для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем Збройних Сил України, у зв`язку з чим його огляд мав відбуватися відповідно до статті 266-1 КУпАП.
Поряд із цим огляд на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 проведено неуповноваженою посадовою особою та з порушенням вимог Порядку № 32 і статті 266-1 КУпАП, у зв`язку з чим його результати є недійсними.
Водночас, згідно з клопотанням про розгляд справи з урахуванням принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на один рік фактично паралізує не тільки його особисту військову службу, але значно послабить здійснення обороноздатності його підрозділу, оскільки він буде позбавлений можливості виконувати безпосередні військові обов`язки та бойові розпорядження на лінії бойового зіткнення, а тому адвокат просила застосувати аналогію закону, зокрема, статтю 69 КК України щодо ненакладення додаткового стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Процесуальні дії у справі.
07 травня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.
Висновки суду за результатами розгляду матеріалів справи.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, на противагу твердження сторони захисту, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №637159 від 10 квітня 2026 року;
-чеком Alcotest 6820, прилад № ARLJ – 0173, тест № 1093, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено 1,37 ‰ алкоголю;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
-відеоматеріалом на DVD-R носії, на якому зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .
Відносно позиції сторони захисту щодо проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд вважає необхідним зауважити, що незгода особи з порядком проведення огляду, запропонованим працівниками поліції, або власне тлумачення нею норм законодавства не наділяють таку особу правом самостійно визначати процедуру проведення огляду чи ставити його проходження у залежність від виконання умов, які не передбачені законом. Інше тлумачення фактично означало б можливість водія на власний розсуд змінювати визначений законом порядок проведення огляду, що суперечило б змісту статті 266 КУпАП та нівелювало б механізм реалізації повноважень уповноважених працівників поліції щодо документування адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Основним аргументом клопотання про закриття провадження у справі є те, що як військовослужбовець Збройних Сил України ОСОБА_1 підлягав огляду на стан сп`яніння виключно у порядку, визначеному статтею 266-1 КУпАП, тобто за участю уповноважених посадових осіб Військової служби правопорядку, а тому вимоги працівників Національної поліції щодо проходження ним огляду були незаконними.
Однак суд відхиляє такий аргумент з огляду на наступне.
Відповідно до статті 15 КУпАП військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність за адміністративні правопорушення на загальних підставах, зокрема за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Таким чином, законодавець прямо визначив, що у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху спеціальний статус військовослужбовця сам по собі не виключає застосування загального порядку адміністративного провадження, встановленого Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно зі статтею 255 КУпАП уповноваженими особами, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, є посадові особи органів Національної поліції.
Натомість стаття 266 КУпАП визначає порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у такому стані.
Посилання на статтю 266-1 КУпАП не враховують змісту цієї норми у системному взаємозв`язку з іншими положеннями Кодексу.
Так, положення частин другої та третьої статті 266-1 КУпАП регламентують особливості проведення огляду військовослужбовців у випадках, коли вони виконують обов`язки військової служби, перебувають на території військових частин або у випадках, прямо визначених цією нормою, із залученням уповноважених посадових осіб Військової служби правопорядку.
Разом із тим наведені положення не містять припису про те, що у разі виявлення працівниками Національної поліції ознак сп`яніння у військовослужбовця, який керує транспортним засобом на автомобільній дорозі загального користування та притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху, органи Національної поліції позбавлені повноважень застосовувати процедуру, визначену статтею 266 КУпАП, або зобов`язані передати здійснення відповідних процесуальних дій виключно посадовим особам Військової служби правопорядку.
У ході розгляду справи було встановлено та стороною захисту не спростовано, що на момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 перебував поза межами території військової частини, керував цивільним транспортним засобом дорогою загального користування. Будь-яких даних про те, що у цей час він виконував службове (бойове) завдання або перебував при виконанні обов`язків військової служби, матеріали справи не містять.
За таких обставин працівники Національної поліції діяли в межах наданих їм законом повноважень, застосувавши процедуру, передбачену статтею 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Суд відхиляє аргументи щодо ненакладення додаткового стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки санкція частини 1 статті 130 КУпАП за своєю правовою природою є кумулятивною та неподільною, передбачаючи одночасне накладення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Інші доводи сторони захисту не є достатніми та переконливими у сукупності з іншими доказами для встановлення відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, а відтак не можуть бути підставою для закриття провадження.
Разом із цим, пункт 2.9.а. Правил дорожнього руху визначає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За встановлених обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП – керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
На підставі викладеного, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд дійшов до висновку про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Разом із цим, положення статті 40-1 КУпАП визначають, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись статтями 33, 40-1, 283, 284, 307- 308 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Реквізити для сплати штрафу:
Отримувач: ГУК в Од.обл./м.Роздільна/21081300
Код отримувача (ЄДРПОУ): 37607526
Номер рахунку (стандарт IBAN): UA848999980313080149000015001
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) 
Код банку МФО: 899998
Код класифікації доходів бюджету: 21081300 
Роз`яснити, що згідно зі статтею 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень (стаття 308 КУпАП).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 665,60 гривень на користь держави.
Реквізити для сплати судового збору:
Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001
Код класифікації доходів бюджету: 22030106
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя:  І. В. Бобровська