Справа №333/9762/26
Провадження №2-о/333/473/26
РІШЕННЯ
Іменем України
16 вересня 2026 року м.Запоріжжя 
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого – судді Варнавської Л.О.,
присяжних Косаренко С.В.,
Мейке О.В., 
за участю секретаря судового засідання Яблуновської А.О.,
прокурора Березовської А.В.,
представника заявника  Шишка О.Г.,
лікаря-психіатра ОСОБА_1 ,
заінтересованої особи        ОСОБА_2 ,
особи, відносно якої ставиться питання про госпіталізацію ОСОБА_3 ,
захисника адвоката Дерев`янко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у режимі відеоконференції, цивільну справу за заявою медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Тетяни Судовської про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_3 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 , -
 
В С Т А Н О В И В:
Медичний директор Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Т.Судовська звернулася до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу в примусовому порядку.
У заяві зазначено, що ОСОБА_3 повторно госпіталізована до психіатричного стаціонару з 14.09.2026 у примусовому порядку у зв`язку із загостренням психотичної симптоматики, психомоторним збудженням, агресивністю, маячними та галюцинаторними переживаннями, небезпечною поведінкою щодо себе та оточуючих. За висновком комісії лікарів-психіатрів від 15.09.2026, у пацієнтки наявні ознаки тяжкого психічного розладу - психотичного шизофреноподібного розладу внаслідок вживання психоактивних речовин; госпіталізацію визнано доцільною та обґрунтованою, а обстеження і лікування - можливими лише в умовах психіатричного стаціонару.
У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.
Особа, відносно якої ставиться питання про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, ОСОБА_3 , у судовому засіданні проти госпіталізації заперечувала, пояснила, що вважає за можливе лікуватися в домашніх умов, зобов`язувалась приймати ліки самостійно. Про події, які відбулись 14.09.2026 не пам`ятає. 
Представник ОСОБА_3 , - адвокат Дерев`янко І.О., не заперечувала щодо заяви лікарні про примусову госпіталізацію.
Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримала і наполягала на примусовій госпіталізації своєї доньки ОСОБА_3 . Пояснила, що донька проживає окремо. 14.09.2026 вона прийшла до доньки додому, але та їй не відчиняла двері, хоча перебувала в квартирі та кричала. Вона відкрила двері своїм ключем, зайшовши до квартири побачила розкидані речі, зламаний кран у ванній кімнаті, затоплену квартиру. Донька лежала у ванній кімнаті, одяг був розірваний. Вона викликала поліцію. Доньки вживає психотропні речовини, на фоні цього вживання має психічні розлади. Раніше неодноразово була госпіталізована до психіатричної лікарні.
Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_3  до психіатричного закладу у примусовому порядку.
Лікар-психіатр ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомила про необхідність госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку, так як остання за психічним станом є агресивною, несе загрозу для себе та оточуючих, критики до хвороби не має, амбулаторне лікування не є результативним, оскільки вона самостійно ліки не приймає.
Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думкупрокурора, перевіривши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно з ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.
Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 15.09.2026 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі психотичного шизофреноподібного розладу внаслідок вживання психоактивних речовин. За психічним станом с небезпечною для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна та обгрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару.
Інших висновків лікарів з приводу здоров`я ОСОБА_3 , що спростовують зазначені висновки, матеріали справи не містять.
Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що ОСОБА_3  являє небезпеку для себе та оточуючих, а також пояснення зацікавленої особи  ОСОБА_2 щодо її поведінки останнім часом, суд вважає докази по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу у примусовому порядку. 
Таким чином зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.
Керуючись ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.263-265, 293-294, 341-342 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:
Заяву медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Тетяни Судовської про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_3 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 – задовольнити повністю.
Госпіталізувати у примусовому порядку  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до психіатричного закладу – Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, буд.10-А.
Відповідно до ст.342 ЦПК України дане рішення є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складене 16.09.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м.Запоріжжя            Л.О. Варнавська

Присяжні          С.В. Косаренко 

О.В. Мейке