ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2026 м.Дніпро Справа № 904/1089/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Золотарьової Я.С. (доповідач), 
суддів: Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.,
секретар судового засідання: Янкіна Г.Д. 
представники учасників провадження:
від скаржника: Сліпець С.С.
від кредиторів: не з`явився 
від боржника: не з`явився
арбітражний керуючий: не з`явився 
розглянув матеріали апеляційної скарги ГУ ДПС в Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 (суддя Примак С.А.)
у справі № 904/1089/24
за заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
до боржника ТОВ "ДНІПРОВСЬКОПРОМБУД"
про визнання грошових вимог 
Кредитори:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Управління будівництва-1"
ГУ ДПС в Дніпропетровській області 
Куліков Олександр Володимирович
Комунальне підприємство "ВОДОКАНАЛ" 
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
Павлова Юлія Михайлівна 
Ліквідатор:
Арбітражний керуючий Шевцов Є.В.

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст справи
До господарського суду 12.03.2024 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління будівництва-1" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд".
22.03.2024 ухвалою господарського суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління будівництва-1" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд" прийнято до розгляду. 
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд".
Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд.". Припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Шевцова Євгена Вікторовича. Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд." - банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 23.07.2025. Ліквідатором Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд." призначено арбітражного керуючого Шевцова Євгена Вікторовича.
Наразі провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд" перебуває на стадії ліквідації.
16.04.2026 від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшла заява про визнання грошових вимог у розмірі 3 139 239,33 грн та судовий збір у розмірі 5 324,80 грн.
В обґрунтування заяви про визнання грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області зазначає, що «ДНІПРОВСЬКОПРОМБУД» обліковується борг на загальну суму 3 139 239,33 грн. (основний платіж 0 грн., штрафна санкція 0 грн., пеня 3 139 239,33 грн.) а саме:
1. Податковий борг по орендній платі з юридичних осіб виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 3 137 776,78 гривень (пеня нарахована у відповідності до ст. 129 ПК України).
2. Податковий борг по земельному податку з юридичних осіб виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 1 462,55 гривень (пеня нарахована у відповідності до ст. 129 ПК України), про що наданий розрахунок пені по кожному виду податку.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та мотиви її прийняття
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 у справі №904/1089/24 відхилено грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до боржника ТОВ "ДНІПРОВСЬКОПРОМБУД" в повному обсязі.
Господарський суд Дніпропетровської області в ухвалі від 19.05.2026 обґрунтував відмову у визнанні грошових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області таким.
Суд встановив, що пеня у розмірі 3 139 239,33 грн була нарахована на податкові зобов`язання, що виникли у період з 2011 по 2019 роки. Відповідно до Податкового кодексу України, граничний строк для стягнення податкового боргу становить 1095 календарних днів, і цей строк є імперативним.
Згідно з пп. 129.9.1 п. 129.9 ст. 129 ПК України (норми, що набули чинності 01.01.2021), нарахована пеня підлягає анулюванню, якщо минуло понад 1095 днів з дня виникнення права на її нарахування. Оскільки цей строк сплив до моменту подання податковим органом заяви (квітень 2026 року), пеня вважається анульованою в силу закону.
Суд зазначив, що після закінчення 1095-денного строку податкове зобов`язання визнається безнадійним (згідно зі ст. 101 ПК України), а борг підлягає обов`язковому списанню. У такому разі контролюючий орган втрачає право на будь-які заходи щодо його стягнення.
Суд керувався висновками Верховного Суду (зокрема, у справах № 917/399/15 та № 924/29/23), які зобов`язують господарські суди у справах про банкрутство перевіряти, чи не настали умови для анулювання пені на момент звернення кредитора.
Суд окремо зауважив, що податковим органом не було додано копій декларацій та податкових повідомлень-рішень, які стали підставою для нарахування боргу, до заяви про визнання вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з ухвалою суду, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:
- визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 по справі №904/1089/24 поважними та поновити його;
- ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 по справі №904/1089/24 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 по справі № 904/1089/24 є незаконною та необґрунтованою через порушення судом норм матеріального і процесуального права. 
Суд першої інстанції помилково застосував положення пп. 129.9.1 п. 129.9 ст. 129 ПКУ щодо анулювання пені після спливу 1095 днів. Скаржник зазначає, що ця норма набула чинності 01.01.2021 і не має зворотної дії в часі. Оскільки право на нарахування пені у цій справі виникло ще у 2016 році (тобто до введення норми), вона не підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Апелянт стверджує, що суд не врахував зупинення перебігу строків позовної давності та строків нарахування пені у зв`язку воєнним станом (з 27.05.2022 по 01.08.2023) на підставі пунктів 102.9 та 69.9 ПКУ та процедурою банкрутства, згідно з Кодексом України з процедур банкрутства (ст. 41), перебіг позовної давності зупиняється на період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.
Скаржник наголошує, що суд першої інстанції порушив ч. 4 ст. 236 ГПК України, оскільки не врахував правову позицію Верховного Суду (постанова від 27.06.2024 у справі №160/538/23). У цій постанові зазначено, що норма про анулювання пені після 1095 днів розповсюджується виключно на правовідносини, які виникли після 01.01.2021.
Таким чином, скаржник вважає, що грошові вимоги були заявлені в межах встановлених законом строків, а їх відхилення було протиправним.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи
Боржник подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що право на нарахування пені у податкового органу виникло в період з 2011 по 2019 роки.
Відповідно до пп. 129.9.1 п. 129.9 ст. 129 Податкового кодексу (ПК) України, пеня підлягає анулюванню після закінчення 1095 дня, що настає за днем виникнення права на її нарахування. Оскільки цей термін сплив задовго до подання заяви про грошові вимоги (квітень 2026 року), нарахована пеня є безнадійною заборгованістю, що підлягає списанню.
ДПС подала заяву про грошові вимоги (16.04.2026) з пропуском 30-денного строку, встановленого ч. 1 ст. 45 КУзПБ, оскільки оголошення про відкриття справи про банкрутство було оприлюднене ще 25.04.2024.
Ліквідатор посилається на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.06.2025 у справі № 924/29/23. У цій справі суд дійшов висновку, що вимоги щодо пені підлягають безумовному відхиленню, якщо 1095 днів закінчилися до моменту подання заяви в межах справи про банкрутство, навіть якщо право на нарахування пені виникло до 01.01.2021.
Оскільки пеня підлягає анулюванню в силу закону, боржник вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а податковий орган не має права вживати заходів щодо його стягнення.
Позиція ліквідатора полягає в тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, визнавши вимоги податкового органу такими, що не підлягають включенню до реєстру через сплив спеціальних строків давності.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.06.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Золотарьової Я.С. (доповідач), суддів - Соп`яненко О.Ю., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2026 відкрито апеляційне провадження. Призначено судове засідання на 30.06.2026. Витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи (оскарження) №904/1089/24, необхідні для розгляду апеляційної скарги.
10.06.2026 матеріали справи №904/1089/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС в Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 у справі № 904/1089/24, якою відхилено грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до боржника в повному обсязі, та цією ж ухвалою апеляційну скаргу ГУ ДПС в Дніпропетровській області об`єднано з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд" для розгляду в одному апеляційному провадженні.
Розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду від 25.06.2026, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Соп`яненко О.Ю. - члена колегії суддів, та у зв`язку із запланованою відпусткою головуючого судді Золотарьової Я.С. у серпні, відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 № 1, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі № 904/1089/24.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Золотарьової Я.С. (доповідач), суддів - Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
26.06.2026 боржник подав відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2026 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 у справі № 904/1089/24 до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Золотарьової Я.С. (доповідач), суддів - Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2026 роз`єднані апеляційні провадження, об`єднані ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.06.2026 у справі № 904/1089/24. Виділено апеляційну скаргу ГУ ДПС в Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 у справі № 904/1089/24 у самостійне апеляційне провадження. 
Розгляд апеляційної скарги ГУ ДПС в Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 у справі № 904/1089/24 призначено у судовому засіданні на 14.07.2026. Витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/1089/24, необхідні для розгляду апеляційної скарги ГУ ДПС в Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 про відхилення грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області до боржника ТОВ "ДНІПРОВСЬКОПРОМБУД" в повному обсязі.
03.07.2026 матеріали справи №904/1089/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.
У судовому засіданні 14.07.2026 заслухано представника скаржника - Сліпець С.С. Представники кредиторів та боржника у судове засідання 14.07.2026 не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи.
У судовому засіданні 14.07.2026 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у справі.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких мотивів.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45, 46, 47 КУзПБ.
За змістом положень частин першої, третьої, шостої статті 45 КУзПБ:
- конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство;
- до заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
Суд апеляційної інстанції у цій справі враховує усталені правові висновки Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження за якими:
- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);
- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);
- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);
Наведені висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ (відповідно до пункту 4 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" якого з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство), оскільки Кодекс (статті 45-47) містить аналогічне в цій частині правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.
(Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №922/3062/20).
Також Верховним Судом, зокрема у Постанові ухваленій у справі № 924/29/23 від 24.06.2025 сформовано наступний правовий висновок:
«... розглядаючи грошові вимоги контролюючого органу до боржника заявлені у розмірі пені, нарахованої на податкове зобов`язання чи штрафні санкції, господарський суд зобов`язаний встановити, зокрема:
1) базу нарахування пені (правові підстави виникнення податкового зобов`язання та момент його узгодження (у т. ч. з урахуванням результатів оскарження), правові підстави та строк сплати штрафу);
2) з якого моменту у контролюючого органу виникло право нараховувати пеню платнику податку та чи було таке право реалізовано у передбачений ПК України спосіб;
3) період нарахування пені, таким чином перевірити дотримання 1095 денного строку з дня коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків;
4) заявлення цих вимог до боржника у межах справи про банкрутство до настання строку/умов анулювання пені відповідно до підпункту 129.9 статті 129 ПК України.»
Судом було встановлено, що кредиторські вимоги ґрунтуються на відомостях з інтегрованих карток платників податків, з яких вбачається, що пеня нарахована на зобов`язання, які виникли у 2011-2013 роках.
Також суд вказав, що податковий борг виник на піцдставі Декларацій від 2011, ППР (форма "Ш") від 2013, ППР (форма "Р") від 2013, 2015, 2019 років, ППР (форма "ПС") 2017, 2018, 2019 років. Копії вказаних декларацій та податкових повідомлень-рішень до заяви з грошовими вимогами на додано.
Апеляційний суд зазначає, що у заяві про грошові вимоги до боржника кредитором вказано про те, що пеня у розмірі 3 139 239,33 грн. була нарахована на податковий борг по орендній платі з юридичних осіб та земельному податку. Водночас судом вірно встановлено, що до заяви про грошові вимоги не було додано доказів на підтвердження виникнення податкового боргу (крім розрахунку пені), а саме: ППР та декларацій.
Колегія суддів звертає увагу на правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19 за яким податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.
Скаржник не додав до заяви копії податкових декларацій та податкових повідомлень-рішень (ППР), обмежившись лише розрахунками та даними з карток платника. Згідно з висновками Великої Палати ВС, суд має право оцінювати правомірність вимог на підставі повного пакету документів, а не лише витягів з облікових систем. 
Тому апеляційний суд уважає, що кредитором не надано достатніх доказів, які підтверджують заявлені вимоги, що є достатньою підставою для відхилення таких вимог судом.
Щодо застосування статті 129.9 Податкового кодексу України апеляційний суд вказує про таке.
Розгляд та визнання грошових вимог контролюючий (податкових) органів у процедурах банкрутства здійснюється судами з врахуванням особливостей виникнення (припинення) податкових зобов`язань боржника згідно з вимогами ПК України, які є спеціальними нормами права, що регулюють ці питання, якщо такі зобов`язання виникають до моменту порушення справи про банкрутство (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 922/1775/19, від 02.11.2021 у справі № 917/399/15, від 01.06.2022 у справі № 927/104/21 та інших)
Пенею є сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
ПК України у пункті 129.1 статті 129 диференціює момент з якого починається розрахунок пені в залежності від обставин виникнення податкового зобов`язання: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки (підпункт 129.1.1); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок (підпункт 129.1.2); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу (підпункт 129.1.3).
Зокрема за змістом пункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається, при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Передумовою нарахування пені з підстав, передбачених пунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, є несплата платником податків у встановлені законом строки суми узгодженого податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки.
На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (пункт129.4 статті 129 ПК України).
Апеляційний суд зазначає, що з 01.01.2021 набули чинності зміни до статті 129 ПК України, внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" № 466-IX від 16.01.2020, якими доповнено цю статтю пунктом 129.9, що визначає перелік випадків коли пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню, до яких віднесено, зокрема, закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків (підпункт 129.9.1).
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що грошові вимоги у сумі нарахованої контролюючим органом пені можуть бути заявлені до боржника у справі про банкрутство до їх анулювання в силу закону відповідно до пункту 129.9 статті 129 ПК України, отже до спливу 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.
Тому, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано відхилив грошові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області, оскільки ці вимоги є безнадійними, а нарахована пеня підлягає анулюванню.
Також апеляційний суд зауважує, що при розгляді заявлених податковим органом кредиторських вимог суду також слід враховувати й положення пунктів 101.1, 101.2 статті 101, пункту 102.4 статті 102 ПК України щодо застосування спеціального строку давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу (1095 календарних днів з дня його виникнення) і його списання, як безнадійного, у разі спливу вказаного строку.
Так, відповідно до ст. 101.1 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Відповідно до статті 101.2 ПК України під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу (101.2.3. ПК України)
У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним (ст. 102.4. ПК України).
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту заяви про кредиторські вимоги вбачається, що у боржника відсутній податковий борг зі сплати орендної плати та податку на землю, а кредитором заявляється лише пеня, нарахована на такий податковий борг.
Жодних пояснень щодо того, чи був визнаний такий податковий борг безнадійним на підставі ст. 101.1, 101.2 статті 101, пункту 102.4 статті 102 ПК України, або ж він був погашений боржником, і якщо так, то коли саме, ГУ ДПС у Дніпропетровській області у заяві про кредиторські вимоги не надано. Не зазначено також й про стягнення такого боргу в судовому порядку, що унеможливлює застосування до заявленої пені наслідків, передбачених ст 101 ПК України, а саме списання пені, нарахованої на безнадійний податковий борг.
Щодо правових висновків, наведених скаржником у апеляційній скарзі, апеляційний суд зазначає таке.
Скаржник посилався на постанову Касаційного адміністративного Суду у складі Верховного Суду від 27.06.2024 у справі №160/538/23. Відповідно до висновків, викладених у цій постанові, положення підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПК України розповсюджується на правовідносини, які виникли з 01.01.2021, й відповідно за вказаним підпунктом анулюванню підлягатиме пеня, право на нарахування якої виникло у контролюючого органу з 01.01.2021 та нарахування такої пені контролюючим органом проведено поза межами 1095 днів з дня виникнення такого права. Тобто у цій справі касаційним судом зроблено висновок, що до правовідносин, які виникають на підставі зазначених статей, закон зворотньої сили у часі не має.
Так, відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Апеляційний суд зазначає, що анулювання пені, що нарахована платнику податку в силу статті 129.9 ПК України призводить до звільнення такого платника від податкового зобов`язання і відповідно покращує його становище, що розцінюється судом як скасування його відповідальності у вигляді зобов`язання сплатити таке податкове зобов`язання.
Опосередковано підтримає таку позицію й Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду.
Так, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.06.2025 у справі № 924/29/23, зокрема зазначено:
"35. Колегія суддів касаційної інстанції також акцентує, що з 01.01.2021 набули чинності зміни до статті 129 ПК України, внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" № 466-IX від 16.01.2020, якими доповнено цю статтю пунктом 129.9, що визначає перелік випадків коли пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню, до яких віднесено, зокрема, закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків (підпункт 129.9.1).
36. Аналіз наведених вище приписів дає підстави для висновку, що грошові вимоги у сумі нарахованої контролюючим органом пені можуть бути заявлені до боржника у справі про банкрутство до їх анулювання в силу закону відповідно до пункту 129.9 статті 129 ПК України, отже до спливу 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.
37. Зазначене кореспондується із положеннями пунктів 101.1, 101.2 статті 101, пункту 102.4 статті 102 ПК України щодо застосування спеціального строку давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу (1095 календарних днів з дня його виникнення) і його списання, як безнадійного, у разі спливу вказаного строку, а також висновками щодо застосування цих норм, викладеними у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 807/2097/16, від 04.09.2018 у справі № 813/4430/16, від 19.09.2019 № 910/11620/18, від 24.10.2019 у справі № 906/665/17, 22.04.2021 у справі № 902/873/19, від 02.11.2021 у справі № 917/399/15, від 01.06.2022 у справі № 927/104/21 та інших".
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у наведеній вище справі, як і у цій справі, пеня була заявлена за періоди, що передували 01.01.2021, тобто до набрання чинності змін до статті 129 ПК України, внесених Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві".
Відтак, у наведеній вище постанові касаційним судом застосовано зворотню дію закону у часі та визнано анульованою пеню, яку було нараховано до 01.01.2021.
Щодо інших доводів скаржника
Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що строки для нарахування пені були зупинені, оскільки право на нарахування пені виникло в період з 2011 по 2019 роки та строк у 1095 днів по цих зобов`язаннях сплив до 27.05.2022, коли такі строки було зупинено. Зупинення строків може бути застосовано лише до тих строків, які ще не сплили.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в сумі 3 139 239,33 грн (пеня) підлягають відхиленню, оскільки є безнадійною заборгованістю, що підлягає списанню, а боржник, в свою чергу, вважається вільним від такого грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін. 
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 у справі № 904/1089/24 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 у справі № 904/1089/24 про відхилення грошових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОВСЬКОПРОМБУД" - залишити без змін
Судові витрати за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 22.07.2026.

Головуючий суддя Я.С. Золотарьова

Суддя С.В. Мартинюк 

Суддя  Ю.В. Фещенко