Справа № 352/466/26
Провадження № 1-кп/352/166/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року | м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №1202609125000 0013 від 15.01.2026 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Галич, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, непрацевлаштованого, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України, - 
ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
1.1. В грудні 2013 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , під час зберігання вказаної зброї, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи передбаченого законодавством відповідного дозволу, вирішив переробити наявний у нього газовий пістолет у гладкоствольну вогнепальну зброю, при цьому не повідомляючи про це правоохоронні органи. 
Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення, та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч чинного законодавства, за допомогою підручних засобів у невстановленому досудовим розслідуванням місці вчинив переробку газового пістолета на гладкоствольну вогнепальну зброю. 
Зокрема, ОСОБА_6 саморобним способом викрутив з каналу ствола пістолета втулку з розсікачем та замінив на втулку з вільним та наскрізним каналом, у результаті чого даний пістолет втратив своє попереднє цільове призначення, як газовий, та набув властивостей ненормативної коротко ствольної гладкоствольної вогнепальної зброї, придатний для проведення пострілів 9-мм патронами, в тому числі з металевими кулями. 
Отже, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263-1 КК України, а саме умисні дії, які виразились у незаконній переробці вогнепальної зброї.
1.2. Крім цього, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що за незаконне зберігання вогнепальної зброї передбачена кримінальна відповідальність, не маючи відповідного дозволу на зберігання вогнепальної зброї, з метою подальшого використання на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи зберігати без передбаченого Законом дозволу вогнепальну зброю, в порушення спеціального порядку набуття прав власності громадянами на окремі види майна, установленого Постановою Верховної ради України від 17.06.1992 № 2471-ХП «Про право власності на окремі види майна», розділу І «Положення про дозвільну систему», із змінами та доповненнями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 зі змінами та доповненнями, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу ненормативну гладкоствольну вогнепальну зброю за місцем свого проживання, у приміщенні квартири АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_6 змінив своє місце постійного проживання та переїхав у будинок АДРЕСА_1 , не повідомивши правоохоронні органи. 
Надалі, 14.01.2026 під час проведення санкціонованого обшуку працівниками поліції за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: будинок АДРЕСА_1 , було виявлено факт внесення змін у конструкцію газового пістолета ПГШ 790 серії НОМЕР_1 , промислового виробництва СП «Schmeisser» (м. Вишневе, Київська обл., Україна), який с ненормативною коротко ствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю. 
Вказана зброя с гладкоствольним пістолетом, виготовленим шляхом переробки 9-мм гладкоствольного газового пістолету ПГШ 790 серії НОМЕР_1 , промислового виробництва СП «Schmeisser», призначений для стрільби 9-мм патронами. 
Отже, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, а саме умисні дії, пов`язані із зберіганням вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. 
2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
2.1.1. Обвинувачений в судовому засіданні вину визнав. Просив суворо не карати.
2.1.2.Захисник в судовому засіданні зазначив, що його підзахисний вину у вчиненому визнає, кваліфікацію не оспорює, є пенсіонером, раніше не судимий, має на утриманні престарілого батька, вніс добровільний внесок на ЗСУ та є волонтером. Просив призначити остаточне покарання з урахуванням ст..75 КК України, визначивши іспитовий строк – 1 рік. 
2.1.3. Прокурор у судовому засіданні зазначила, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, що повністю доведено в суді. Просила суд врахувати тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують вину та відсутність обставин, що обтяжують вину обвинуваченого, визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України – позбавлення волі строком 3 роки; за ч. 1 ст. 263-1 КК України – позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 3,6 років та відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування покарання, встановивши іспитовий строк – 2 роки. Вирішити питання речових доказів.
2.2. Докази сторони обвинувачення.
2.2.1. Протокол огляду місця події від 14.01.2026 року відповідно до якого об`єктом огляду є домоволодіння АДРЕСА_1 . Під час огляду вилучено предмет ззовні схожий на вогнепальну зброю з маркуванням S&B 9mm P.A Blanc та предмет ззовні схожий на магазин. До протоколу огляду додана ілюстративна таблиця. Відеозапис було продемонстровано в порядку ст.359 КПК України (а.с.59-74);
2.2.2. Заява ОСОБА_6 про надання добровільної згоди на проведення огляду у житловому будинку, вилучення пістолета (а.с.58);
2.2.3. Рапорт працівника поліції ПОГ Івано-Франківського РУП ГУНП України в Івано-Франківській області щодо звернення лейтенанта поліції ОСОБА_7 про виявлення втручання у конструкція пістолета (том 1 а.с.57);
2.2.4. Висновок експерта від 21.01.2026 року за №СЕ-19/109-26/579-БЛ, відповідно до якого наданий на дослідження предмет, зовні схожий на пістолет із маркувальним позначенням ПГШ-790, № НОМЕР_1 , вилучений в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , є ненормативною короткоствольною вогнепальною зброєю. 
Дана зброя є гладкоствольним пістолетом, виготовленим шляхом зміни конструкції ствола 9-мм гладкоствольного газового пістолету калібру 9mm P.A.Knall ПГШ-790, № НОМЕР_1 , калібру 9mm PA Knall, промислового виробництва СП „Schmeisser" (м. Вишневе, Київська обл., Україна). Пістолет придатний для стрільби 9-мм патронами ударно-травматичної дії калібру 9мм Р.А. та 9-мм газовими патронами, а також проводити постріли шляхом роздільного спорядження з використанням шумових патронів та металевої свинцевої чи стальної кулі. Пістолет не придатний для стрільби боєприпасами до штатної вогнепальної нарізної зброї. Переробку газового пістолета у вогнепальну зброю виконано шляхом видалення дросельної втулки та заміни її чоковою з наскрізним каналом, який забезпечує безперешкодне проходження через нього снаряду. Дане втручання призвело до зміни цільового призначення пістолета та набуття ним властивостей вогнепальної зброї. Затвор не є тим, який був першопочатково з рамкою одним комплектом - первісний затвор був замінений новим, аналогічної конструкції але більш пізнього виконання з іншим типом захисного покриття. Сім предметів, що вилучені в ході проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 не відносяться до боєприпасів. Дані предмети є 9-мм пістолетними патронами ударно-травматичної дії калібру 9 мм Р.А., промислового виробництва споряджені еластичними (гумовими) снарядами та пороховим зарядом. Патрони призначені для стрільби з зброї самооборони з вогнепальним принципом роботи кал ОСОБА_8 - самозарядних пістолетів та деяких моделей револьверів розрахованих під даний патрон. Патрони придатні для стрільби. Магазин, вилучений в ході проведення огляду місця події, не є складовою частиною вогнепальної зброї. Даний магазин є складовою частиною елементів спорядження пістолетів мод. ПГШ-790 та моделей на його основі, у тому числі з пістолетом наданим на дослідження є єдиним комплексним цілим його як цілісного виробу. Із наданого на дослідження предмету ззовні схожого на пістолет «ПГШ790», калібру 9 мм., НОМЕР_1 можливо здійснити постріл предметами зовні схожими на патрони калібру 9 мм, вилученими в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.78-86).
2.2.5. Протокол огляду предмета від 21.01.2026 року, відповідно до якого об`єктом огляду є цифровий носій інформації – диск із відеозаписом із магазину «Рукавичка», під час огляду якого встановлено, що в 20:08 ОСОБА_6 на касовій зоні в правій руці тримає предмет ззовні схожий на пістолет, який в подальшому ставить до правої кишені куртки, потім витягує його та ставить на касу де він стоїть протягом 3 секунд, після чого дістає гаманець та ховає предмет схожий на пістолет знову в кишеню. Відеозапис було продемонстровано в порядку ст.359 КПК України (а.с. 89-96);
2.2.6. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив, що працює дільничним інспектором. Під час здійснення перевірки власників зброї, за наявною інформацією ОСОБА_6 мав дозвіл, однак оскільки обвинувачений змінив адресу з вул. Бельведерської м. Івано-Франківськ на с.Загвіздя, то ними проведено відповідну перевірку. В подальшому було з`ясовано, що наявний у ОСОБА_6 пістолет містив втручання у конструкцію, так як була відсутня втулка розсікача у газовому пістолеті.
Вищевказані докази суд вважає належними та допустимими, оскільки такі підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України і отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і без використання інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Судом також встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.
2.3. Одночасно стороною обвинувачення суду надано інші документи, які є процесуальними рішеннями, відомостями, що характеризують особистість обвинуваченого чи інші рішення, які вирішують певні процедурні питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують, а саме: 
2.3.1. Постанова про визнання речовими доказами від 15.01.2026 року відповідно до якої визнано речовим доказом предмет ззовні схожий на пістолет із маркувальним позначенням ПГШ-790, № НОМЕР_1 та 7 предметів, ззовні схожих на набої (а.с.75);
2.3.2. Постанова про визнання речовими доказами від 21.01.2026 року відповідно до якої визнано речовим доказом оптичний носій інформації – диск із відеозаписом із магазину «Рукавичка» (а.с.88);
2.3.3. Квитанція про отримання на зберігання речових доказів - пістолет із маркувальним позначенням ПГШ-790, № НОМЕР_1 та 7 предметів, ззовні схожих на набої (а.с.87);
2.3.4. Характеристика ОСОБА_6 від громадської організації «Спілка волонтерів Прикарпаття» від 16.03.2026 року, відповідно до якої обвинувачений добровільно надає волонтерську допомогу (а.с.24);
2.3.5. Копія свідоцтва про шлюб від 05.09.2007 року відповідно до якого укладено шлюб між обвинуваченим та ОСОБА_10 (а.с.25);
2.3.6. Характеристика, видана виконкомом Загвідянської сільської ради ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області на тр. ОСОБА_6 який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом Загвіздянської сільської ради чи членом виконкому не являється. Участь у суспільному житті не бере (а.с.33);
2.3.7. Копія паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_6 (а.с.30-31);
2.3.8. Вимога на ОСОБА_6 відповідно до якої він раніше не судимий (а.с.34);
2.3.9. Відповідь КНП «ПОКЦПЗ» від 20.01.2026 року відповідно до якої обвинувачений на обліку не перебуває (а.с.32);
2.3.10. Квитанція АТ А-Банк про сплату ОСОБА_6 внеску на ЗСУ в розмірі 60 000 грн від 23.02.2026 року (а.с.36).
2.4. Докази сторони захисту:
2.4.1.Обвинувачений в судовому засіданні вину визнав. Вказав, що у грудні 2013 році придбав газовий пістолет у зв`язку із подіями, які відбувались під час Революції Гідності. В подальшому викрутив втулку, яка наявна була у пістолеті і використовував його виключно з метою самооборони. В січні 2026 року даний пістолет вилучили працівники поліції. Дозволу на зберігання вогнепальної зброї не отримував.
3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Відтак обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
3.2. Обставин, які обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
4. Мотиви призначення покарання.
4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. 
Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення є тяжкими злочинами, обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, непрацевлаштований, в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» протягом життя не звертався, амбулаторну допомогу не отримує. 
При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статтями 69 КК України, не встановлено.
З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані її потенційної суспільної небезпеки, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що призначення покарання в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 263-1 КК України та ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі у розмірі 3 та 3,6 років відповідно.
Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого зокрема, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, та наявність обставин, що пом`якшують покарання, його вік – 62 роки, позитивну характеристику за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вніс добровільний внесок на ЗСУ в розмірі 60 000 грн в результаті його дій тяжких наслідків не наступило, останній раніше не судимий, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_6 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, який є достатнім для того, щоб обвинувачений в умовах здійснення контролю за поведінкою довів своє виправлення.
Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. 
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. 
5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
5.1. Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.
5.1.Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.
5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.
5.3. Відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи СЕ-19/109-26/579-БЛ у даній справі в розмірі 4457 грн.
5.4. Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1 КК України та ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; 
- за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість)місяців.
Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_6 в дохід державного бюджету витрати на залучення експерта в сумі 4 457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: пістолет із маркувальним позначенням ПГШ-790, № НОМЕР_1 та 7 предметів, що вилучені в ході проведення огляду місця події - знищити;
оптичний носій інформації – диск із відеозаписом із магазину «Рукавичка» - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя Тисменицького районного суду 
Івано-Франківської області ОСОБА_1