Справа № 671/1328/26
Провадження № 1-кп/671/130/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 р.         м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючий – суддя    ОСОБА_1 
секретар судового засідання   ОСОБА_2 

за участю: прокурора    ОСОБА_3 ,
обвинуваченого    ОСОБА_4 ,
захисника     ОСОБА_5 
потерпілого     ОСОБА_6 ,
законного представника 
потерпілого     ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12026240000000137 за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із базовою середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

в с т а н о в и в:

У березні 2026 року ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою отримання грошової винагороди, достовірно знаючи, що неповнолітній ОСОБА_6 , який проживав разом із ним та перебував на його утриманні, буде використаний для трудової експлуатації у вигляді миття фар автомобілів та жебрацтва, домовився про передачу останнього за грошову винагороду у розмірі 2 000 грн особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 , який діяв у межах контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту.
26 березня 2026 року, під час телефонної розмови з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 підтвердив домовленість про передачу неповнолітнього для подальшої трудової експлуатації, повідомив номер банківської картки, на яку попросив перерахувати 500 грн як завдаток, та домовився про отримання решти 1500 грн під час передачі неповнолітнього. Цього ж дня на вказану банківську картку було перераховано 500 грн.
27 березня 2026 року близько 07 год. 45 хв., перебуваючи поблизу будинку культури по вул. Центральній у с. Гречана Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, передав ОСОБА_8 неповнолітнього ОСОБА_6 для подальшої трудової експлуатації та одержав решту обумовленої грошової винагороди у сумі 1 500 грн, після чого був викритий працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 149 КК України, - передача неповнолітнього з метою трудової експлуатації, з використанням матеріальної залежності та уразливого стану потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за висунутим йому обвинуваченням визнав в повному обсязі, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини кримінального правопорушення, не заперечував факту передачі неповнолітнього ОСОБА_6 , за грошову винагороду у розмірі 2000 грн, з метою його подальшої трудової експлуатації – зайняття жебрацтвом та миття автомобілів, щиро розкаявся у вчиненому та просив суд суворо його не карати. 
Оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини кримінального правопорушення, правильно розуміли зміст цих обставин та добровільність своєї позиції, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи визнання вини обвинуваченим, надані ним покази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, є повністю доведеною.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виразилося у повному визнанні вини, критичній оцінці власної поведінки.
На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд також визнає обставиною, що пом`якшує покарання, добровільне перерахування обвинуваченим грошових коштів у сумі 20000 грн на підтримку Збройних Сил України після вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про його позитивну поведінку після вчинення злочину та враховується судом при індивідуалізації покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. 
При призначенні виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, який характеризується задовільно, скарги за місцем проживання відсутні, до кримінальної відповідальності притягується вперше, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставини, що його обтяжують.
Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд доходить висновку, що мета покарання, визначена ст. 50 КК України, буде досягнута шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 149 КК України, а саме у виді п`яти років позбавлення волі.
Суд не вбачає підстав для застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, враховуючи особу винного, його майновий стан, обставини кримінального правопорушення та достатність основного покарання для досягнення мети покарання.
Суд враховує, що хоча кримінальне правопорушення належить до категорії тяжких та посягає на права неповнолітнього, конкретні обставини його вчинення свідчать про відсутність тривалої злочинної діяльності, організованого характеру дій чи фактичного настання експлуатації потерпілого, оскільки кримінальне правопорушення було припинено правоохоронними органами безпосередньо після передачі потерпілого у межах проведення контролю за вчиненням злочину. Після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, не намагався уникнути кримінальної відповідальності, що в сукупності з даними про його особу дає підстави дійти висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
З огляду на викладене суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки саме такий захід кримінально-правового впливу буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації..
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.
Питання про речові докази в кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати, обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з-під варти негайно після проголошення вироку в залі суду.
Речові докази: 
- мобільний телефон марки «HONOR» моделі «RMO-NX1» блакитного кольору у силіконовому чохлі, що передані на зберігання до СУ ГУНП в Хмельницькій області, повернути ОСОБА_4 ;
- грошові кошти у сумі 1500 грн, що передані на зберігання АТ КБ «Приватбанк» за актом прийому-передачі майна на зберігання від 29.06.2026 року – повернути ГУНП в Хмельницькій області;
- паперові конверти з біологічними зразками ОСОБА_4 , що передані на зберігання до СУ ГУНП в Хмельницькій області – знищити.
Скасувати арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.04.2026 р. на мобільний телефон марки «HONOR» моделі «RMO-NX1» блакитного кольору у силіконовому чохлі та грошові кошти у сумі 1500 грн.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку невідкладно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, законному представнику потерпілого.

Суддя          ОСОБА_1