ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року
м. Київ

справа № 352/3005/23
провадження № 61-972св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
судді-доповідача - Калараша А. А.,
суддів Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Угринівська сільська рада об`єднаної територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області,
треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_11 , на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Олійника М. Ю., та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року, ухвалену колегією у складі суддів Мальцевої Є. С., Девляшевського В. А., Томина О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Тисменицької сільської ради Об`єднаної територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області з позовом про визнання протиправним та скасування рішення. Внаслідок особливостей розташування до земельної ділянки позивача прокладена лише одна дорога. На схемі акта постійного користування Садового товариства «Механізатор» (далі - СТ «Механізатор») відображено земельну ділянку шириною 5 метрів, розташовану у межах цього садового товариства між двома земельними ділянками сусідніх землекористувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . З 2017 року між позивачем та власником сусідніх земельних ділянок ОСОБА_3 почали виникати суперечки щодо користування єдиним заїздом до земельної ділянки позивача. Листом від 18 жовтня 2017 року № 147 Клузівська рада повідомила позивача про те, що відповідно до генерального плану земель СТ «Механізатор» передбачено під`їздну дорогу до суміжних земельних ділянок. Так як виникло спірне питання під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 , то зміни в генеральному плані земель можливі тільки після розробки та затвердження детального плану території, де передбачено нові під`їзди до ділянок. 

2. У березні 2021 року позивач довідалася, що для зміни цільового призначення частини дороги та відведення цієї земельної ділянки ОСОБА_12 на підставі її заяви розроблено та у вересні 2020 року затверджено детальний план території СТ «Механізатор», відповідно до якого планувалося змінити цільове призначення частини дороги загального користування для подальшої передачі у власність ОСОБА_3 «для ведення садівництва». Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 300/2379/19 встановлено, що ОСОБА_3 самочинно збудувала будинок, частина якого розташована безпосередньо на дорозі загального користування, яка була єдиним під`їздом до земельної ділянки позивача. Під час виготовлення технічних документацій на земельні ділянки з кадастровими номерами 2625881601:02:010:1107, 2625881601:02:010:1108, 2625881601:02:010:0074, 2625881601:02:010:1105, 2625881601:02:010:1417 внаслідок допущення технічної помилки зміщено в бік земельної ділянки, яка стосується предмета спору і є дорогою загального користування, у зв`язку з чим частково на неї накладаються. Позивач вважає, що у такий спосіб ОСОБА_3 намагається заволодіти земельною ділянкою, яка фактично є дорогою, яка проходить до земельної ділянки ОСОБА_1 . Факт накладення земельної ділянки підтверджується також висновком експертизи у кримінальному провадженні № 1207090250000413. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 300/2379/19 позов задоволено, зобов`язано ОСОБА_3 знести самочинно збудований житловий будинок, розташований у СТ «Механізатор» в с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області. 
3. З огляду на зазначене, позивач вважає, що детальний план території, затверджений рішенням Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади від 30 вересня 2020 року, порушує її право користування земельною ділянкою, оскільки передбачає зміну цільового призначення частини дороги, що повністю заблокує проїзд та прохід до її ділянки, який з 1993 року є дорогою загального користування шириною 5 м та входить у межі земельної ділянки, яка надавалася у постійне користування СТ «Механізатор». Зауважує, що як і інші співвласники не мала можливості внесли свої зауваження та пропозиції до проекту цього ДПТ, оскільки відповідачем не було належним чином проведено громадських слухань, що є самостійною підставою для скасування рішення про затвердження містобудівного документа. 

4. Вважаючи, що оспорюване рішення ухвалене з порушенням встановленого законом порядку, просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади від 30 вересня 2020 року «Про затвердження детального плану території садибної забудови земельних ділянок СТ «Механізатор» у с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області», а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх ухвалення 

5. Тисменицький районний суд Івано-Франківської області рішенням від 03 липня 2025 року відмовив у задоволенні позову.

6. Суд першої інстанції керувався тим, що у справі відсутні докази проектування та затвердження дороги між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Безпідставними визнав суд посилання позивача на порушення відповідачем порядку ухвалення оскаржуваного рішення, зокрема внаслідок непроведення громадських слухань, оскільки у справі наявні відповідні оголошення про проведення громадських слухань та протоколи.

7. Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 11 грудня 2025 року залишив рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області 03 липня 2025 року без змін.

8. Погодившись з висновком суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що земельна ділянка, яка з тверджень позивача призначена для загального користування, була подарована ОСОБА_13 ОСОБА_3 , не межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 та не призначена для проходу чи проїзду до земельної ділянки ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

9. 15 січня 2026 року представник ОСОБА_11 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою засобів поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

10. Мотивує скаргу тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21 серпня 2018 року у справі № 826/4504/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 695/725/15, від 19 вересня 2018 року у справі № 463/1230/16, від 19 червня 2019 року у справі № 815/1884/18, від 14 листопада 2019 року у справі № 0740/885/18, від 13 березня 2020 року у справі № 320/6466/18, від 30 січня 2020 року у справі № 826/13584/16, від 26 травня 2020 року у справі № 750/11932/16-а, від 31 травня 2021 року у справі № 826/1581/18, від 07 грудня 2021 року у справі № 380/142/20, від 17 листопада 2022 року у справі № 382/904/17, від 11 травня 2023 року у справі № 380/23542/21 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України)).

11. Зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували статті 21, 396 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 35, частини першу та другу статі 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статтю 19, пункти 2, 4 статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а правовий висновок Верховного Суду щодо застосування зазначених норм у подібних правовідносинах відсутній (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

12. Крім того, вважає, що суди першої та апеляційної інстанції ухвалили судові рішення за відсутності належних доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи інших учасників справи

13. У відзиві на касаційну скаргу Угринівська сільська рада зазначає, що доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою фактів та правовими висновками судів попередніх інстанцій. При цьому наголошує на тому, що надання оцінки доказам та обставинам справи не входить до компетенції суду касаційної інстанції. Також наполягає на тому, що незгода позивача з рішенням органу місцевого самоврядування не є підставою для його скасування, а процедура оскарження можлива лише у разі наявності істотних процедурних порушень або порушень закону.

14.  ОСОБА_2 у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що рішенням органу місцевого самоврядування порушено її права як власника суміжної земельної ділянки, у зв`язку з чим вважає вимоги касаційної скарги обґрунтованими, а оскаржувані судові рішення такими, що підлягають скасуванню.

Провадження у суді касаційної інстанції

15. Ухвалою від 26 лютого 2026 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі, витребував справу з суду першої інстанції.

16. Як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 посилається на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій правових висновків Верховного Суду, відсутність правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах та на встановлення судами першої та апеляційної інстанцій обставин за відсутності належних доказів (пункти 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

17. Ухвалою від 03 липня 2026 року Верховний Суд призначив справу до розгляду.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

18. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що згідно з Державним актом на право користування землею серії Б № 024590, виданого Виконавчим комітетом Тисменицької районної ради народних депутатів трудящих, за Колективним садівництвом «Механізатор» закріплено у безстрокове, безоплатне користування 4,0 га землі в межах згідно з планом землекористування для створення Садівничого товариства «Механізатор» (т. 1 а. с. 22-23).

19. На схемі вказаного Державного акту проїзд між земельними ділянками, які на час подання цього позову належали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відповідно до умовних позначень зазначено «дорога» (т. 1, а. с. 24-27).

20. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Садівниче товариство «Механізатор» (код 23926639) станом на дату та час формування витягу 23 січня 2024 року перебувало у стані припинення (т. 1, а. с. 134-135).

21. Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІФ виданому 24 березня 1994 року ОСОБА_1 на підставі рішення Угринівської сільської ради народних депутатів ХVІ сесії від 10 грудня 1993 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0553 га, яка розташована в с. Клузів Угринівської сільської ради, для садівництва. В тому числі сільськогосподарських угідь (ріллі) - 0,0539 га, під будівлями, лісами та іншими угіддями - 0,0014 га (т. 1, а. с. 11).

22. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22 березня 2013 року № НВ-2600071092013 на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) зареєстровано за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,0537 га з кадастровим номером 2625881601:02:010:1107 для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, яка розташована на території СТ «Механізатор» в с. Клузів, Тисменицького району Івано-Франківської області (т. 1, а. с. 14).

23. Згідно з додатком до витягу від 22 березня 2013 року № НВ-2600071092013 - кадастрового плану земельної ділянки у графі «Опис меж» зазначено: від А до Б - землі ОСОБА_13 , від Б до В - землі запасу с/ради (дорога), від В до Г - землі ОСОБА_14 , від Г до Д - землі ОСОБА_7 , від Д до А - землі ОСОБА_15 (т. 1 а. с. 15).

24. Згідно з Договором дарування земельної ділянки від 29 вересня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Біланюк С. М. та зареєстрованим у реєстрі за номером 1952, ОСОБА_13 подарувала ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 2625881601:02:010:0074 площею 0,0502 га для індивідуального садівництва, яка розташована в с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області (т. 2, а. с. 107-108).

25. Відповідно до копії рішення 2 сесії 5 скликання Клузівської сільської ради від 02 серпня 2017 року ОСОБА_3 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га для ведення садівництва в АДРЕСА_1 за рахунок невжитків, які прилягають до її власної земельної ділянки (т. 1, а. с. 19).

26. Відповідно до копії рішення 8 сесії 7 скликання Клузівської сільської ради від 02 серпня 2017 року ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га для ведення садівництва у АДРЕСА_1 за рахунок невжитків, які прилягають до її власних земельних ділянок (т. 1 а. с. 115). Зазначене підтверджується протоколом ІІ-го засідання 8 сесії 7 скликання Клузівської сільської ради від 02 серпня 2017 року (т. 1 а. с. 116-118).
27. Рішенням 8 сесії 7 скликання Клузівської сільської ради від 02 серпня 2017 року ОСОБА_3 затверджено детальний план території садибної забудови окремої земельної ділянки площею 0,0502 га, що знаходиться в с. Клузів, СТ «Механізатор» (т. 1 а. с. 119). Зазначене підтверджується протоколом І-го засідання 8 сесії 7 скликання Клузівської сільської ради від 23 червня 2017 року (т. 1 а. с. 120-122).

28. У листі Клузівської сільської ради № 147 від 18 жовтня 2017 року, який був адресований ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зазначено, що згідно схеми Садівничого товариства (генплану) Механізатор» передбачена під`їзна дорога до суміжних ділянок. Так як виникло спірне питання під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 , зміни в генплані можливі тільки після розробки та затвердження детального плану території, де передбачено нові під`їзди до ділянок. До вирішення питання розробки детального плану території все залишається без змін.

29. У листі в. о. старости с. Клузів ОСОБА_5 до голови Угринівської сільської ради ОСОБА_19 від 12 червня 2018 року № 218, зокрема, зазначено, що земельною комісією з Інституту землеустрою було запропоновано розробити детальний план території з погодженням усіх межівників, в якому передбачено з центральної дороги два заїзди до земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . За самочинне будівництво дачного будинку ОСОБА_3 було оштрафовано.

30. Відповідно до Акту Угринівської сільської ради ОТГ від 26 червня 2018 року, складеного комісією з питань регулювання земельних відносин, екології, архітектури та адміністративно-територіального устрою було розглянуто лист слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 11 червня 2018 року № 4370/108/47/02-2018 про встановлення законності розташування септиків у зв`язку із тим, що у ході досудового розслідування було встановлено, що подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_16 умисно здійснено захоплення частини земельної ділянки, під`їзної дороги шляхом розміщення на ній двох септиків. У ході здійснення огляду комісія встановила, що при візуальному огляді земельної ділянки наявності септиків не було виявлено. Проте комісія припустила, що септики можуть бути присипані щебенем.

31. У Акті від 31 серпня 2018 року, складеному комісією Угринівської сільської ради ОТГ, зазначено, що комісія розглянула заяви громадянки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо вирішення спору між власниками суміжних земельних ділянок, що розташовані в СТ «Механізатор» в с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області, оскільки ОСОБА_3 , яка є суміжним користувачем із зазначеними особами, побудувала будинок впритул до загального заїзду та вирила на ньому заїзд до гаражу, яким обмежила користування дорогою загального призначення, а саме унеможливила заїзд до земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Комісія встановила, що згідно зі схемою розміщення земельних ділянок оспорюваний заїзд належить до загального користування. Також при виїзді безпосередньо на місце комісія встановила факт побудови ОСОБА_3 будинку впритул до вищезгаданого заїзду та наявність на ньому виритого індивідуального заїзду до гаражу, що знаходиться в підвальному приміщенні будинку.

32. У відповідь на звернення ОСОБА_2 . Угринівська сільська рада ОТГ в листі від 06 вересня 2018 року № 217 зазначила, що після здійснення виїзного засідання для детального вивчення і розгляду звернення, постійна комісія з питань регулювання земельних відносин, екології, архітектури та адміністративно-територіального устрою рекомендує ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернутися до Інституту землеустрою для винесення меж земельних ділянок в натурі та побудувати огорожі на своїх земельних ділянках згідно з державними актами, а також окремо рекомендує ОСОБА_3 відновити заїзд, який відноситься до земель загального користування.

33. Згідно з висновком експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи від 14 грудня 2020 року № 218/2825-2827/2862/20-28 у кримінальному провадженні № 12017090250000413, зокрема, встановлено, що частина об`єкта незавершеного будівництва (споруда), яка виходить за межі земельної ділянки з кадастровим номером 2525881601:02:010:0074, розташована на дорозі загального користування у зв`язку із чим має місце обмеження і перешкоджання у користуванні даної дороги в частині місця знаходження цієї споруди. Розритої ями на дорозі загального користування при проведенні обстеження не виявлено.

34. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у справі № 300/2379/19, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 29 жовтня 2024 року, зобов`язано ОСОБА_3 знести самочинно збудований об`єкт будівництва - житловий будинок, який розташований у Садівничому товаристві «Механізатор» в с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області.

35. У зв`язку з перебуванням справи на розгляді у Верховному Суді до закінчення її перегляду в касаційному порядку виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року зупинено.

36. Рішенням Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади від 30 вересня 2020 року затверджено детальний план території садибної забудови земельних ділянок СТ «Механізатор» в с. Клузів. На схемі детального плану території садибної забудови земельних ділянок СТ «Механізатор» в с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області спірна земельні ділянка згідно умовних позначень зазначена як межі земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється. Позначення «дороги, вулиці» на такій ділянці відсутні.

37. Згідно з картографічними даними Google 2023 на місці спірної земельної ділянки вбачаються зелені насадження. Наявність дороги на такій ділянці не вбачається. Зазначені обставини встановлені у постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 26 серпня 2024 року у справі № 354/3003/23 (т. 3 а. с. 122-146).

38. 05 червня 2020 року відповідно до протоколу громадських слухань детальних планів території № 1 у с. Клузів Угринівської об`єднаної територіальної громади у присутності в. о. сільського старости с. Клузів ОСОБА_17 , секретаря М. Гречаник, головного архітектора проекту С. Петич, жителів с. Клузів Угринівської ОТГ вирішено погодити представлений до обговорення детальний план території (т. 1 а. с. 92-93).

39. Згідно зі змістом витягу з пункту 5 протоколу засідання архітектурно-містобудівної ради управління містобудування та архітектури департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури облдержадміністрації № 8 від 28 серпня 2020 року рекомендовано розробнику спільно із замовником допрацювати (з врахуванням зауважень) проект містобудівної документації: Детальний план території садибної забудови земельних ділянок садового товариства «Механізатор» площею 0,0502 га (власник земельної ділянки - ОСОБА_3 ) за адресою: АДРЕСА_2 , а також вирішено рекомендувати до затвердження у встановленому чинним законодавством порядку проект містобудівної документації (т. 1 а. с. 95-98).

40. Відповідно до Акту від 18 вересня 2020 року № 91 постійна депутатська комісія з питань регулювання земельних відносин, екології, архітектури та адміністративного устрою розглянула заяву ОСОБА_3 про затвердження детального плану території садибної забудови земельних ділянок садового товариства «Механізатор» та встановила, що «Детальний план території садибної забудови земельних ділянок садового товариства «Механізатор» виготовлений згідно з чинним законодавством та затвердила його (т. 1 а. с. 91).

41. 30 вересня 2020 року VII-ме демократичне скликання Об`єднаної територіальної громади Угринівської сільської ради ухвалило рішення, яким затвердило детальний план садибної забудови земельних ділянок садового товариства «Механізатор» у с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області (т. 1 а. с. 90). Зазначене підтверджується протоколом ХІІ-ої сесії VII-го демократичного скликання Угринівської сільської ради Об`єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області від 30 вересня 2020 року (т. 1 а. с. 123-124).

42. 30 вересня 2020 року Сьоме демократичне скликання Об`єднаної територіальної громади Угринівської сільської ради ухвалило рішення, яким затвердило ОСОБА_3 , детальний план території садибної забудови земельної ділянки площею 0,0502 га, споруд у СТ «Механізатор» на АДРЕСА_3 (т. 1 а. с. 21). Затвердження детального плану території садибної ділянки площею 0,0502 га, споруд ОСОБА_3 підтверджується протоколом Сьомого демократичного скликання Об`єднаної територіальної громади Угринівської сільської ради від 30 вересня 2020 року (т. 1 а. с. 67-73).

43. У листі від 28 січня 2024 року № 8 Угринівська сільська рада у відповідь на адвокатський запит від 26 грудня 2023 року (вх. № 5 від 02 січня 2024 року) повідомила, що на балансі Угринівської сільської ради Угринівської ОТГ проїзд між земельними ділянками ОСОБА_18 (кадастровий номер 2625881601:02:010:1105) та ОСОБА_3 (кадастровий номер 2625881601:02:010:0074) на території СТ «Механізатор» зазначений як дорога загального користування не перебуває. Проектно-технічна документація в Угринівській сільській раді відсутня. В генеральному плані в с. Угринів Івано-Франківського району відсутня інформація про внутрішнє розміщення доріг та проїздів на території СТ «Механізатор» (т. 3 а. с. 9).

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд при ухваленні постанови

44. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився Івано-Франківський апеляційний суд, керувався тим що, позивач не довела факт порушення її прав оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування, оскільки позивач не надала доказів того, що спірна земельна ділянка на підставі правовстановлюючих документів наділена статусом «дорога» та є єдиним проїздом до земельної ділянки ОСОБА_1 .

45. Колегія суддів погоджується з такими висновками, керуючись такими міркуваннями.

46. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

47. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

48. Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.

49. Статтею 83 ЗК України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

50. Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

51. Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

52. Конституційний Суд України, вирішуючи питання щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
53. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

54. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

55. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

56. Вимоги про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки можуть бути заявлені особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цієї особи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 592/10260/16.

57. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

58. Відповідно до вимог статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

59. Згідно з частиною першою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

60. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові і тематичні геопросторові дані.

61. Аналогічний порядок правозастосування продемонстрований Верховним Судом у постанові від 18 грудня 2024 року у справі № 354/1149/20.

62. Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вважала, що її право на користування належною їй на праві власності земельною ділянкою порушено оскаржуваним рішенням Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади від 30 вересня 2020 року «Про затвердження детального плану території садибної забудови земельних ділянок СТ «Механізатор» у с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області. ОСОБА_1 наполягала на тому, що внаслідок ухвалення зазначеного рішення органом місцевого самоврядування відбулося передання у приватну власність третім особам земельної ділянки загального користування, яка використовувалася як дорога та є єдиним під`їздом до земельної ділянки ОСОБА_1 .

63. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши докази у справі, зокрема генеральний план СТ «Механізатор», встановив відсутність правовстановлюючих документів на підтвердження закріплення за спірною земельною ділянкою статусу «дорога» та визначення цієї земельної ділянки як єдиного під`їзду до земельної ділянки, належної на праві власності  ОСОБА_1 .

64. Так, суди встановили, що згідно з кадастровим планом земельна ділянка ОСОБА_1 площею 0,0537 га з кадастровим номером 2625881601:02:010:1107 межує: від А до Б - з землями ОСОБА_13 , від Б до В - з землями запасу сільської ради (дорога) (вул. Набережна), від В до Г - з землями ОСОБА_14 , від Г до Д - з землями ОСОБА_7 , від Д до А - з землями ОСОБА_15 . 

65. 29 вересня 2016 року ОСОБА_13 подарувала суміжну земельну ділянку ОСОБА_12 .

66. Надавши оцінку інженерно-геодезичним вишукуванням території земельної ділянки АДРЕСА_4 , проведеним в листопаді 2021 року, суди дійшли висновку, що спірна земельна ділянка, яка розташована між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суміжна з АДРЕСА_1 , водночас не межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 .

67. Крім того, суди вказали, що земельна ділянка не передбачена для проходу чи проїзду саме до земельної ділянки позивача ОСОБА_1 . У випадку проходу такою до своєї земельної ділянки ОСОБА_1 виходила б на АДРЕСА_1 , з якою її ділянка і межує (від Б до В - землі запасу с/ради (дорога)), або ж переходила через земельну ділянку ОСОБА_3 . 

68. Відсутність порушеного права чи законного інтересу позивача є самостійною та достатньою підставою для відмови судом у задоволенні позову, причому суду не потрібно вдаватися до перевірки обраного способу захисту або суті спору, якщо порушення не доведено. Це підтверджено практикою Верховного Суду, яка наголошує, що для звернення до суду обов`язково має бути наявне суб`єктивне матеріальне право або охоронюваний законом інтерес, і його відсутність унеможливлює захист (постанови Верховного Суду від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20, від 24 лютого 2026 року у справі № 490/8336/21).

69. Колегія суддів наголошує на тому, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

70. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що позивач не довела факт порушення її права користування належною їй на праві власності земельної ділянки.

71. Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог внаслідок недоведеності факту порушення прав позивача і такий порядок вирішення спору відповідає чинній правозастосовчій практиці. Водночас, суд касаційної інстанції акцентує увагу на тому, що є «судом права», тобто повторна оцінка доказів та обставин справи, які були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій, не входить до повноважень Верховного Суду.

72. Заявник у касаційній скарзі не посилається на те, що суди не дослідили докази на підтвердження того, що спірна земельна ділянка має статус «дорога» та є єдиним проїздом до земельної ділянки ОСОБА_1 . Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що земельна ділянка позивача не межує зі спірною земельною ділянкою, натомість суміжна з АДРЕСА_1 , а позивач не довела, що суди не дослідили докази на спростування зазначених обставин, то доводи касаційної скарги зводяться до надання суб`єктивної оцінки доказам та обставинам справи, які були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій, а надання доказам та обставинам справи повторної оцінки до повноважень суду касаційної інстанції не входить. 

73. Доводи касаційної скарги щодо неврахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21 серпня 2018 року у справі № 826/4504/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 695/725/15, від 19 вересня 2018 року у справі № 463/1230/16, від 19 червня 2019 року у справі № 815/1884/18, від 14 листопада 2019 року у справі № 0740/885/18, від 13 березня 2020 року у справі № 320/6466/18, від 30 січня 2020 року у справі № 826/13584/16, від 26 травня 2020 року у справі № 750/11932/16-а, від 31 травня 2021 року у справі № 826/1581/18, від 07 грудня 2021 року у справі № 380/142/20, від 17 листопада 2022 року у справі № 382/904/17, від 11 травня 2023 року у справі № 380/23542/21, оскільки зазначені правові висновки нерелевантні до спірних правовідносин. У вказаних постановах Верховний Суд роз`яснював порядок правозастосування за умови доведеності факту порушення права позивача. Водночас у справі, у якій подано касаційну скаргу ОСОБА_1 , факт порушення її права недоведений. Суд апеляційної інстанції за результатами аналізу доказів у справі встановив, що належна позивачу земельна ділянка суміжна з АДРЕСА_1 , натомість не межує зі спірною земельною ділянкою, що відповідно спростовує ту підставу позову, що спірна земельна ділянка є єдиним проходом до ділянки ОСОБА_1 , а передання цієї земельної ділянки у приватну власність іншої особи порушує право ОСОБА_1 на користування власною земельною ділянкою.

74. Колегія суддів визнає безпідставними доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування статті 21, 396 ЦК України, статті 35, частин першої та другої статі 152 ЗК України, статті 19, пунктів 2, 4 статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та відсутності правового висновку Верховного Суду щодо застосування зазначених норм у подібних правовідносинах. Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог є саме факт недоведеності порушення прав позивача - спірна земельна ділянка не є єдиним проходом до земельної ділянки ОСОБА_1 , встановлений судами на підставі аналізу топографічних матеріалів, детального плану території СТ «Механізатор». Суд касаційної інстанції неуповноважений повторно надавати оцінку доказам та обставинам, які були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій.

75. Не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанції посилання у касаційній скарзі на встановлення судами обставин на підставі недопустимих доказів, а саме на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено детальний план територій СТ «Механізатор», а не детальний план земельної ділянки ОСОБА_3 . 

76. У справі відсутні докази, зокрема висновок експерта, якими підтверджується, що спірна земельна ділянка є єдиним проходом до земельної ділянки ОСОБА_1 , у зв`язку з чим висновки позивача щодо істотності вказаного рішення органу місцевого самоврядування для спростування факту порушення її права у спірних правовідносинах є суб`єктивними та не відповідають чинній правозастосовчій практиці.

77. Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

78. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

79. З огляду на вказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростували.

Щодо судових витрат

80. Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

81. Оскільки Верховний Суд за результатами касаційного перегляду залишив оскаржувані судові рішення без змін, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. А. Калараш

Судді: А. І. Грушицький

В. М. Ігнатенко

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров