Єдиний унікальний номер 725/2392/25 
Номер провадження 1-в/725/37/26 

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2026 року 
Чернівецький районний суд міста Чернівців 
в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання засудженого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДС № 22023260000000190 від 1 серпня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Чернівецького районного суду міста Чернівці перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 22023260000000190 від 1 серпня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.
Вироком Чернівецького районного суду міста Чернівців від 2 лютого 2026 року визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 111 КК України та за його вчинення призначено покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла. Строк відбування покарання ОСОБА_4 встановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_4 в строк відбування ним призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 17 жовтня 2024 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає однин день позбавлення волі. До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін.
Вироком Чернівецького апеляційного суду від 29 липня 2026 року вирок Чернівецького районного суду міста Чернівців від 2 лютого 2026 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України скасовано в частині призначеного покарання та постановлено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 2 ст. 111 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла, ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 3 ст. 114-2 КК України у виді позбавлення волі на строк дванадцять років. В іншій частині вирок районного суду залишено без змін. 
Вказаний вирок апеляційного суду набрав законної сили з моменту його проголошення.
У серпні 2026 року від засудженого ОСОБА_4 надійшли клопотання про залишення його в слідчому ізоляторі на час розгляду кримінального провадження від 5 лютого 2026 року, від 28 лютого 2026 року та 22 червня 2026 року, яке передано до провадження судді 24 серпня 2026 року.
В обґрунтування клопотань ОСОБА_4 вказував, що 5 лютого 2026 року порушено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 120262620200000352 що ОСОБА_5 та в даному кримінальному провадженні він є представником обвинуваченого та свідком, а тому у зв`язку із здійсненням судового розгляду даного кримінального провадження, участь в якому є обов`язковою, просив на час його розгляду вирішити питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі.
Крім того вказував, що наявні ще два кримінальні провадження, а саме від кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 62025240050000152 від 28 лютого 2025 року та № 62026240050001520 від 22 червня 2026 року, в яких він є заявником та потерпілою особою, а тому враховуючи те, що досудове розслідування в даних кримінальних провадження не завершено й відповідно не відбулося жодної необхідної процесуальної дії, просив вирішити питання про його тимчасове залишення у слідчому ізоляторі для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування вказаних кримінальних проваджень.
Відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття ( ч. 5 ст. 539 КПК України).
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання вказуючи на їх безпідставність.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотань були повідомлені належним чином, що в свою чергу згідно вимог ч.5 ст. 539 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань у їх відсутності.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши подані засудженим ОСОБА_4 клопотання, а також матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, ч. 1 ст. 535 КПК України визначено, що судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.
Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення.
Згідно п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.
При цьому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду,який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених зокрема, п.12 (у разі, якщо вирішення питання необхідне у зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює) частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що вироком Чернівецького районного суду міста Чернівців від 2 лютого 2026 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 111 КК України та за його вчинення призначено покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла. 
Разом з тим, вироком Чернівецького апеляційного суду від 29 липня 2026 року вирок Чернівецького районного суду міста Чернівців від 2 лютого 2026 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України скасовано в частині призначеного покарання та постановлено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 2 ст. 111 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла
Вказаний вирок апеляційного суду набрав законної сили з моменту його проголошення.
Також судом встановлено, що 5 лютого 2026 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 порушено кримінальне провадження, внесене до ЄРДС № 12026262020000352 по обвинуваченню останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України та на даний час обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 скеровано до Шевченківського районного суду м. Чернівці для судового розгляду 
При цьому, в даному кримінальному провадження обвинуваченим є саме ОСОБА_5 , а не засуджений ОСОБА_4 й відповідно щодо останнього будь-якого процесуального статусу ( обвинувачений чи потерпілий, тощо ) не було визначено.
Відтак, зважаючи на те, що у кримінальному провадженні № 12026262020000352 від 5 лютого 2026 року засуджений ОСОБА_4 не є обвинуваченим й відповідно підстави для тимчасового залишення засудженого в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» для проведення відповідних процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні відсутні, а тому на виконання вироку, який набрав законної сили, 29 липня 2026 року ОСОБА_4 підлягає етапуванню до кримінально-виконавчої установи для відбування призначеного судом покарання.
При цьому, у разі залучення засудженого до участі у вищевказаному кримінальному провадженні в якості свідка, останній не позбавлений можливості бути допитаним в режимі дистанційного провадження.
Щодо доводів засудженого ОСОБА_4 в частині наявності підстав для його залишення в слідчому ізоляторі на час досудового розслідування та подальшого розгляду кримінальних проваджень № 62025240050000152 від 28 лютого 2025 року та № 62026240050001520 від 22 червня 2026 року, де як зазначає ОСОБА_4 останній є заявником, то підстави для задоволення клопотання в цій частині також відсутні, оскільки у поданому клопотанні засуджений не обґрунтував тимчасову необхідність залишення в слідчому ізоляторі для проведення яких саме слідчих та процесуальних дій за його участю, а саме не розкрито які саме слідчі (процесуальні) дії мають проводитися за його участі, та їх неможливість проведення у дистанційному режимі.
До того ж, засудженим не надано суду доказів порушення вищевказаних кримінальних проваджень та перебування їх на стадії досудового розслідування чи судового провадження.
Також слід зазначити, що відповідно до п.4 ч.1 ст.539 КПК України, вирішення питання про тимчасове залишення засудженого у зв`язку з розглядом справи у суді належить до компетенції суду, який здійснює судовий розгляд, що не позбавляє засуджено права звернутися до відповідного суду із клопотанням про тимчасове залишення в слідчому ізоляторі на час судового розгляду кримінальних проваджень, в яких останнього визнано потерпілою особою.
Крім того, як убачається з відомостей ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» від 27 серпня 2026 року , засуджений ОСОБА_4 26 серпня 2026 року вибув до ДУ «Тернівська ВК (100)» для подальшого відбуття призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому враховуючи вищевказані обставини, підстави для тимчасового залишення засудженого в слідчому ізоляторі відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, –

постановив :

У задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_4 про тимчасове залишення у слідчому ізоляторі на час розгляду кримінального провадження № 12026262020000352 від 5 лютого 2026 року та на час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних проваджень № 62025240050000152 від 28 лютого 2025 року та № 62026240050001520 від 22 червня 2026 року, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Чернівецького районного 
суду міста Чернівців                   ОСОБА_1