Справа № 166/574/26 	Головуючий у 1 інстанції: Свистун О. М. 	
Провадження № 22-ц/802/966/26  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Здрилюк О. І., Федонюк С. Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Лавренчуком Олександром Володимировичем, на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 12 травня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:
Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі – АТ «Універсал Банк») у квітня 2026 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 23/07/2025 ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 23.07.2025 та встановивши мобільний додаток monobank, отримала розрахункову банківську картку НОМЕР_1 та відкрила розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 . ОСОБА_1 , зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого заборгувала Банку 55439,12 грн, з яких: 48905,36 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 6533,76 грн – заборгованість за пенею. Просив стягнути із ОСОБА_1 55439,12 грн заборгованості за кредитним договором та судові витрати.
Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 12.05.2026 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ «Універсал Банк» 48 905,36 грн заборгованості за договором про надання банківських послуг «Монобанк» від 23.07.2025, яка складається із заборгованості за тілом кредиту. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ «Універсал Банк» 2348,62 грн судового збору. 
Відповідач ОСОБА_1 через представника адвоката Лавренчука О. В. подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин справи. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що анкета-заява, на яку посилається позивач як на підставу виникнення договірних правовідносин, не містить усіх істотних умов кредитного договору, передбачених чинним законодавством України. В анкеті відсутні належним чином погоджені сторонами умови щодо конкретного розміру кредитного ліміту, строку користування кредитом, порядку та строків його повернення, механізму нарахування процентів, порядку зміни відсоткової ставки, відповідальності сторін за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань. Не перевірено факт погодження відповідачем усіх істотних умов кредитування. Суд фактично визнав укладеним договір лише на підставі внутрішніх документів, при цьому належних та допустимих доказів того, що відповідач була належним чином ознайомлена з Умовами та правилами обслуговування, Тарифами Банку та Паспортом споживчого кредиту, матеріали справи не містять. Посилання позивача на те, що інформація містилася у мобільному додатку, є недостатнім для підтвердження факту наявності у відповідача реальної можливості ознайомитися із зазначеними документами, погодитись з їх змістом та усвідомлення правовмх наслідків такого погодження. 
Суд не надав належної оцінки тому факту, що розрахунок заборгованості є виключно внутрішнім документом банку та не підтверджується будь-якими належними та об`єктивними доказами. Рух коштів міг відбуватися внаслідок протиправного втручання третіх осіб, щовключає автоматичне покалдення відповідальності за заборгованість виключно на відповідача без належної перевірки всіх обставин справи. Вважає, що обставини руху коштів потребують додаткової перевірки в сукупності з матеріалами кримінального провадження, розпочатого за заявою відповідача. Розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін суттєво обмежив право відповідача на судовий захист. Вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи у зв`язку із чим її було позбавлено можливості подати відзив, докази та заперечення. 
Просив рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 12.05.2026 в цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові, а також стягнути в користь позивача судові витрати.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справ.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволеню.
Зі змісту ухвали Ратнівського районного суду Волинської області від 08.04.2026 встановлено, що розгляд справи судом першої інстанції здійснювався у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження була доставлена відповідачу ОСОБА_1 11.04.2026 засобами поштового зв`язку, про що в матеріалах справи міститься супровідний лист з даними руху поштового відправлення.
З огляду на це, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а також була позбавлена можливості подати відзив на увагу не заслуговують та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки процесуальних підстав для такого скасування немає.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм маттеріального права та неповного з`ясування обставин справи колегія суддів зазначає таке.
З матеріалів справи судом встановлено, що 23.07.2025 між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, згідно з якою вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Згідно з анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг ОСОБА_1 просила відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму до 500 000 грн (в залежності від суми, погодженої Банком та відображеної у мобільному застосунку). ОСОБА_1 погодилася, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом.
На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна чорна картка, на умовах передбачених кредитним договором, укладеним із позивачем, що підтверджується випискою за особовим рахунком за період з 23.07.2025 по 06.02.2026.
Згідно з тарифами за чорною карткою «мonobank» та паспортом споживчого кредиту чорної картки «мonobank» пільговий період за карткою складає до 62 днів, який діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі. Пільгова відсоткова ставка складає 0,00001% річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами складає 4% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості. Базова відсоткова ставка складає 3,1% на місяць, яка нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості. Збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості складає 6,2% на місяць, яка нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості. Тарифами передбачені санкції за порушення зобов`язань за кредитом в залежності від кількості днів прострочення, зокрема: від 1 до 30 днів – штраф у розмірі 50 грн, від 31 до 90 днів – штраф у розмірі 100 грн, від 91 до 120* (210) днів – штраф, що розраховується за формулою 100 грн + 6,2% від суми загальної заборгованості; з 121 (211) дня прострочення до повного погашення) – встановлена відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4% річних.
Наданим розрахунком позивач підтверджує, що відповідач свого зобов`язання за договором не виконала, грошові кошти для погашення заборгованості своєчасно не сплачувала, і вважає, що станом на 06.02.2026 допустила заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.07.2025 в загальному розмірі 55439,12 грн, яка складається із: 48905,36 грн – тіло кредиту, 6533,76 грн – пеня.
Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
В силу ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Підписуючи анкету-заяву власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у Мобільному додатку monobank відповідач підтвердила отримання примірника Договору в Мобільному додатку monobank; підтвердила своє ознайомлення та згоду з умовами Договору; підтвердила укладання ним Договору; зобов`язався виконувати умови Договору; підтвердив, що інформація, передбачена ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» йому надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку. Сторонами погоджено такі умови кредитування: пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3.1% на місяць, решта умов, передбачених ч.6 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначені в Договорі та Тарифах. Беззастережно погоджується із тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Надав право та доручає Банку здійнювати договірне списання коштів з рахунків, відкритих у банку, без додаткових його розпоряджень для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед Банком, що випливають з умов Договору та будь-якого іншого Договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та Банком.
Крім того, відповідач відповідно до підписаної анкети-заяви засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій; визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису.
Згідно пункту 5 анкети-заяви невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинність.
Відповідач підтвердила отримання примірника договору в мобільному додатку монобанк, своє ознайомлення та згоду з умовами договору, згідно з яким буде здійснюватися відкриття та обслуговування рахунків, розміщення вкладів, отримання споживчого кредиту тощо, укладення ним договору та зобов`язалася виконувати його умови, про що вчинила електронний підпис. Отже, відповідач висловила волевиявлення щодо встановлення кредитних правовідносин з АТ «Універсал Банк», вищезначені документи підписані нею електронним підписом підтверджують факт укладення кредитного договору з банком, під час якого сторонами узгоджено істотні умови договору. Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг, разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», містить істотні умови кредитного договору, визначення розміру процентів за користування кредитом, наслідки порушення умов кредитування.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не мала змоги ознайомитися зі змістом та умовами договору, який складається з анкети, умов та правил, таблицею обчислення кредиту і паспортом споживчого кредиту, оскільки такі є припущеннями, які не ґрунтуються на жодних належних та допустимих доказах.
Позивач довів належними та допустимими доказами укладення 23.07.2025 Договору про надання банківських послуг та наявність відкритого 23.07.2025 рахунку № 26201360003563 на ім`я відповідача, проте матеріали справи не містять доказів видачі відповідачу кредитних коштів на суму 43 445,22 грн станом на 02.12.2026, як про це зазначено на аркуші 3 виписки по особовому рахунку № НОМЕР_3 за період з 23.07.2025 по 06.02.2026.
Згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_4 за період з 23.07.2025 по 06.02.2026 загалом на прострочену заборгованість було винесено 48 905,36 грн. Однак за такою випискою заборгованість виключно за договором № 26201360003563, яку було винесено на прострочену станом на 01.09.2025 становила 980,80 грн, станом на 01.10.2025 становила 1975,16 грн, станом на 01.11.2025 – 1184,61 грн, станом на 01.12.2025 – 1319,57 грн, а вже 02.12.2025 – 43 445,22 грн. 
До матеріалів справи не приєднано копії Договору № 20.30.0018841262 від 24.07.2025 за яким відповідачу 24.07.2025 було видано 15 000 грн кредитних коштів (розстрочка на картку відповідно до договору № 20.30.0018841262 від 24.07.2025). У розрахунку заборгованості за договором від 23.07.25 ця сума вказана вже як сума погашення за наданим кредитом.
Таким чином, з наданих позивачем документів щодо розрахунку заборгованості та обліку руху коштів встановлено, що заборгованість, що утворилася за Договором від 23.07.2025 на рахунку № НОМЕР_2 , і яка була винесена як прострочена на 01.09.2025 становила 980,80 грн, 01.10.2025 становила 1975,16 грн, станом на 01.11.2025 – 1184,61 грн, станом на 01.12.2025 – 1319,57 грн загалом становить 5460,14 грн.
Така сума заборгованості відповідає сумі залишку простроченої суми заборгованості за тілом кредиту, що утворився за період з 31.08.2025 по 01.12.2025, зазначеному у розрахунку заборгованості за договором від 23.07.2025. При цьому відсутні будь-які докази видачі відповідачу безготівкових кредитних коштів на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на підставі цього договору, 24.07.2025 в розмірі 24 520 грн (значиться як залишок поточної заборгованості за наданим кредитом), або 24.08.2025 – 1535 грн, а всього станом на 24.08.2025 - 26 055 грн.
Колегія суддів відзначає, що позовні вимоги АТ «Універсал Банк» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором від 23.07.2025, укладеним відповідачем, становить ту суму, що зазначена у розрахунку позивача, а саме 48 905,36 грн, оскільки випискою по рахунку підтверджено видачу відповідачу кредиту за Договором від 23.07.2025 на рахунок № НОМЕР_2 виключно на суму 5460,14 грн у період з 31.08.2025 по 01.12.2025. Ні у позовній заяві, ні у відзиві на апеляційну скаргу позивачем не вказано, яку суму кредитних коштів і коли було надано відповідачу.
Відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доводи апеляційної скарги про те, що рух коштів за рахунком відповідача ймовірно здійснювався третіми особами не ґрунтуються на жодних належних та допустимих доказах, оскільки виписка з ЄДРДР про реєстрацію кримінального провадження № 12025030570000296 26.07.2025 за заявою ОСОБА_1 про вчинення щодо неї дій невстановленими особами, що містять ознаки злочину («.. невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, під приводом правцівників ПриватБанку з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа грошовими коштами ОСОБА_1 в сумі близько 182 000 грн, які потерпіла за вказівками невстановленої особи самостійно перерахувала на інші банківські картки, а також в подальшому перейшла за фішинговим посиланням та ввела реквізити банківської картки») не підтверджує а ні факту вчинення такого злочину щодо відповідача, а ні будь-якого зв`язку даної події із укладенням ОСОБА_1 23.07.2025 договору про надання банківських послуг, та, як наслідок відкриттям на ім`я ОСОБА_1 23.07.2025 рахунку № НОМЕР_2 . 
Крім того, суд у складі колегії суддів зауважує, що при відкритті рахунку в АТ «Універсал банк» верифікація клієнта здійснювалася завдяки застосунку Дія, доступ до якого наяявний виключно у розпорядженні відповідача і до якого банк здійснював запит на цифрові копії документів 23.07.2025 о 12 год 30 хв (ID-картки та закордонного паспорта громадянина України для виїзду за кордон). Доказів вибуття ідинтифікуючих даних відповідача чи їх втрати, чи отримання невстановленими особами доступу до застосунку Дія, що належить відповідачу, не надано, а тому суд не може ґрунтувати своє рішення на припущеннях і стверджувати ймовірність неособистого звернення відповідача до банку із анкетою-заявою про відкриття рахунку. Обставини, описані в заяві про вчинення злочину хоч і співпадають у часі з днем укладення кредитного договору, однак не містять даних, що були б тотожними сумі кредитних коштів чи банку, з яким такий кредитний договір був укладений.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ «Універсал Банк» в частині стягнення тіла кредиту на суму 48 905,36 грн, та необхідність зменшення присудженої до стягнення судом суми заборгованості за кредитом до 5460,14 грн, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції – зміні у відповідній частині.
Відповідно до ст. 374 ЦК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 6, 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на зміну рішення суду в частині суми заборгованості, що підлягає стягненню, колегія суддів здійснює перерозподіл суми судових витрат, понесених сторонами в суді першої інстанції, та пов`язаних з переглядом справи судом апеляцінйої інстанції.
За ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Сума судового збору, що повинна бути покладена на відповідача за наслідками розгляду справи судом першої інстанції (задоволено всього 9,84% заявлених позовних вимог) становить 262,21 грн. Сума судового збору, що повинна бути покладена на позивача за подання відповідачем апеляційної скарги (задоволено 88,84% вимог апеляційної скарги) становить 3129,77 грн. Таким чином з позивача в користь відповідача підлягає стягненню 2867,56 грн (3129,77 грн – 262,21 грн).
Суд апеляційної інстанції у складі колегії суддів при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача в користь відповідача, враховує, що перегляд цієї справи судом апеляційної інстанції здійснювався в порядку спрощеного провадження, судові засідання не проводилися, участь представника відповідача під час апеляційного перегляду обмежилась виключно поданням апеляційної скарги.
До апеляційної скарги не додано договору про надання правничої допомоги від 05.08.2025. У апеляційній скарзі не наведено розрахунку витрат на професійну правничу допомогу. До апеляційної скарги додано акт № 0004523 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 08.06.2026 на суму 10000,00 грн, що включає в себе консультацію клієнта, вивчення матеріалів цивільної справи за позовом АТ “Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, аналіз судової практики, підготовка та подання апеляційної скарги на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 12.05.2026, а також представництво інтересів клієнта у Волинському апеляційному суді – у формі фіксованої суми гонорару – 10000,00 грн. 
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Крім того, згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
З урахування принципу пропорційності та виходячи з критерію реальності витрат на професійну правничу допомогу, а також беручи до уваги заявлене клопотання позивача про зменшення судових витрат відповідача, понесених під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, з урахуванням того, що справа розглядалась судо апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового провадження), з позивача в користь відповідача необхідно стягнути 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Лавренчуком Олександром Володимировичем, задовольнити частково.
Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 12 травня 2026 року в частині розміру стягнутої суми заборгованості за кредитним договором змінити.
Стягути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 5460 (п`ять тисят чотириста шістдесят) гривень 14 к. заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23 липня 2025 року, яка скаладється із заборгованості за тілом кредиту.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 2867 (дві тисячі вісімсот шістдесят сім) гривень 56 к. судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий – суддя 

Судді