Справа № 452/2065/26
Провадження № 2/452/1609/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

01 вересня 2026 року   м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді Бікезіної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Кухар О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»через систему «Електронний Суд» 28 травня 2026 року звернулося в суд із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №22037000265186 від 12 лютого 2020 року у розмірі 78270 грн.
75 коп., судові витрати у розмірі 2662 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12 лютого 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем було укладено кредитний договір №22037000265186, у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 12 лютого 2022 року. Цільове призначення: на споживчі потреби.
Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок боржника як це передбачено умовами кредитного договору.
Виходячи з вищезазначеного при укладанні кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі.
Між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» 15 грудня 2021 року було укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №22037000265186 від 12 лютого 2020 року.
Відповідач за кредитним договором своїх зобов`язань не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 78270 грн. 75 коп., із яких: заборгованість по тілу кредиту – 37200 грн.; заборгованість по відсотках – 57 грн. 75 коп.; заборгованість по комісії –
41013 грн.
У зв`язку із наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, суму сплаченого при подачі позову судового збору та витрати на правничу допомогу.
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2855207 від 8 червня 2026 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку п. 3) ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, про поважні причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позов не надав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивача, прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 1 вересня 2026 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 27 серпня 2026 року, є дата складення повного судового рішення 1 вересня 2026 року.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Встановлено, що 12 лютого 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем було укладено кредитний договір №22037000265186, у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 12 лютого 2022 року (п.1.2 Кредитного договору). Цільове призначення: на споживчі потреби.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти у строки і на умовах, передбачених договором.
Між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» 15 грудня 2021 року було укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до умов якого позивач прийняв належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права грошової вимоги до боржників за кредитним договором, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22037000265186 від 12 лютого 2020 року.
Як вбачається з проведеного розрахунку заборгованості, така заборгованість за кредитним договором №22037000265186 від 12 лютого 2020 року становить 78270 грн.
75 коп. 00 коп., із яких: заборгованість по тілу кредиту – 37200 грн.; заборгованість по відсотках – 57 грн. 75 коп.; заборгованість по комісії – 41013 грн.
Тому суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив умови укладеного ним кредитного договору.
Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16.
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15 (провадження №61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2024 у справі №479/191/17.
Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що положення кредитного договору №22037000265186 від 12 лютого 2020 року про сплату позичальником комісії в розмірі 41013 грн. є нікчемним, суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемним з моменту укладення договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі цих положень договору комісії у розмірі 41013 грн. задоволенню не підлягають.
А тому з відповідача на користь позивача згідно даного кредитного договору стягненню підлягає 37257 грн. 75 коп., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту – 37200 грн.; заборгованість по відсотках – 57 грн. 75 коп.
З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає наступне. 
Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
ТОВ «Цикл Фінанс» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією №С3-2040 від 15 травня 2026 року.
Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково (37257,75 х 100% : 78270,75 = 47%), судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1251 грн. 32 коп. (2662,4 х 47% = 1251,32).
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно із частинами третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви долучено: договір про надання правової допомоги №43453613 від 1 квітня 2026 року; додаткову угоду №2037000295186 від 13 травня 2026 року до договору про надання правової допомоги №43453613 від 1 квітня 2026 року; акт 22037000265186 від 13 травня 2026 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконаних робіт, надання послуг); детальний опис робіт (наданих послуг).
Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 3500 грн. підлягають до задоволення.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 19, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №22037000265186 від 12 лютого 2020 року у розмірі 37257 (тридцять сім тисяч двісті п`ятдесят сім) грн. 75 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.; та 1251 (одну тисячу двісті п`ятдесят одну) грн. 32 коп. судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Самбірського міськрайонного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», юридична адреса: 04112, м. Київ, Шевченківський район, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43453613; НОМЕР_1 у АТ «Сенс Банк», код банку (МФО) 300346.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення виготовлений 1 вересня 2026 року.

Головуюча суддя