ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/922/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Шлай А.В., Баранник Н.П., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 (суддя суду першої інстанції Неклеса О.М.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/922/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 про встановлено судовий контроль за виконанням Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 р. в адміністративній справі №160/922/25.
Зобов`язано Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення від 14.04.2025 р. в адміністративній справі №160/922/25 відповідно до положень ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України протягом дев`яноста днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Зобов`язано Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області надати докази виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 р по справі №160/922/25.
Зобов`язано Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області направити звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 р. в адміністративній справі №160/922/25 разом із відповідними доказами на адресу ОСОБА_1 , а докази такого направлення надати до суду разом зі звітом.
Не погодившись з ухвалою суду Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить ухвалу скасувати та в задоволенні заяви про встановлення судового контролю – відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Управління СБУ не погоджується з висновками суду про наявність підстав для встановлення судового контролю відповідно до положень ст. 382 КАС України. Відповідач зазначає, що він виконав рішення суду, а тому підстави для встановлення судового контролю – відсутні.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2024 р. позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 20001496, вул. Святослава Хороброго, 23, м.Дніпро, 49000) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.
Визнано протиправними дії Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, які виразились у відмові ОСОБА_1 в наданні інформації за запитом про надання публічної інформації від 11.11.2024 р., зареєстрованого в Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області за вх. №П-39/ІЗ від 12.11.2024 р., викладеній у датованому 18.11.2024 р. листі розпорядника інформації - Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області №55/Д/П-39/73/04, а також в порушенні розпорядником інформації - Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області строку розгляду запиту ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 11.11.2024 р., зареєстрованого в Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області за вх. №П-39/ІЗ від 12.11.2024 р.).
Зобов`язано Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 11.11.2024 р., зареєстрованого в Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області за вх. №П-39/ІЗ від 12.11.2024 р., з урахуванням висновків суду у даній справі та відповідно до норм чинного законодавства України.
У задоволені іншої частини позовних вимог, – відмовлено.
Також вищезазначеним рішенням суду, з урахуванням ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 р. по справі №160/922/25, вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 20001496) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Вказане вище рішення суду оскаржено Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області в апеляційному порядку.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.08.2025 р. по справі №160/922/25 апеляційну скаргу управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року в справі № 160/922/25 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року в справі № 160/922/25 за позовом ОСОБА_1 до управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.
Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 р. по справі № 160/922/25 набрало законної сили 13.08.2025 р.
09.09.2025 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового за виконанням судового рішення у справі №160/922/25. В обґрунтування цієї заяви ОСОБА_1 зазначив, що листом УСБУ у Дніпропетровській області «Щодо надання інформації» від 20 серпня 2025 року № 55/30-11-вих, ОСОБА_1 , повідомлено, що відповідно до пункту 6.14 «Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Службі безпеки України», затвердженого наказом СБУ № 400 від 21 серпня 2008 року (далі - Перелік відомостей, що становлять службову інформацію), відомості щодо порядку надання, переоформлення або скасування допуску чи надання (припинення) доступу до державної таємниці громадянам, співробітника м та працівникам СБУ, становлять службову інформацію. Заявник зазначив, що у вказаному листі йому роз`яснено встановлену частиною 10 статті 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992 р. №2135-ХІІ та статтею 9 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність» від 26.12.2002 р. №374-ІV заборону оприлюднювати або надавати зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або не проведення стосовно певної особи контррозвідувальної діяльності до прийняття рішення за результатами такої діяльності. Також позивача повідомлено про те, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту зокрема якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до статті 6 цього Закону. Як зауважив ОСОБА_1 , у додатку до вказаного листа УСБУ у Дніпропетровській області направлено на його адресу нібито наявну відкриту інформацію на 27 аркушах, яка полягає у копіях листування ОСОБА_1 з УСБУ у Дніпропетровській області та Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини. Заявник стверджує, що, незважаючи на те, що рішенням суду від 14 квітня 2025 року справі №160/922/25 УСБУ у Дніпропетровській області зобов`язано повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічно інформації від 11 листопада 2024 року, зареєстрований в УСБУ у Дніпропетровській області за вхідним № П-39/13 від 12 листопада 2024 року з урахуванням висновків суду у даній справі та відповідно до норм чинного законодавства України, зазначений суб`єкт владних повноважень рішення суду не виконав та діє на власний розсуд. Поряд з цим, позивач стверджує, що на виконання рішення суду кошти зі сплати судового збору йому не було повернуто, що стало підставою для звернення до суду із цією заявою.
Встановлюючи судовий контроль за виконанням рішення суду суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав рішення суду, а тому наявні підстав для застосування судового контролю.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.
Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
Згідно з ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, тобто виконуючи судове рішення відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні у ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Такий контроль здійснюється шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення до суду першої інстанції, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку. Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правовим наслідком судового рішення.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Приписами Закону України “Про судоустрій і статус суддів” визначено, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, у справі “Soering vs UK” Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів і цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.
Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі “Горнсбі проти Греції” від 19.03.1997 р. вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина “судового розгляду”. Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
Так, у справі “Півень проти України” Європейський суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.
Суд наголошує, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2024 року набрало законної сили, а, отже, є обов`язковим до виконання.
Як видно з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2024 зобов`язано Управління СБУ у Дніпропетровській області розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 11.11.2024 р., зареєстрованого в Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області за вх. №П-39/ІЗ від 12.11.2024 р., з урахуванням висновків суду у даній справі та відповідно до норм чинного законодавства України.
На виконання рішення суду відповідачем надано позивачу відповідь, в якій цитуючи приписи нормативно-правових актів вказує що розпорядник має право відмовити в задоволенні запиту, зокрема, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ст. 6 ЗУ «Про доступ до публічної інформації». Також, в листі зазначено, що позивачу направляється відкрита інформація стосовно ОСОБА_1 27 аркушах. 
Колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи 160/922/25 як суд першої інстанції так і суд апеляційної інстанції зазначив, що що відмовляючи в доступі до інформації з підстави того, що вона є службовою, розпорядник повинен вказати, до якої з визначених частиною 1 статті 9 Закону №2939-VI категорій належить ця інформація. Якщо інформація не належить до жодної з визначених цією нормою категорій, доступ до неї не може обмежуватись на підставі того, що вона є службовою.
Судами було встановлено, що лист управління СБ України у Дніпропетровській області на запит позивача №55/15/Д/П-39/73/94 від 18 листопада 2024 року, який був предметом оцінки сдами під час судового розгляду, не містив запитуваної позивачем інформації, обґрунтування підстави для відмови у наданні запитуваної інформації позивачу, адже у листі цитуються норми Закону України “Про доступ до публічної інформації” та Закону України “Про звернення громадян”.
Водночас, лист Управління СБУ у Дніпропетровській області, який наданий на виконання рішення суду, так само не містить запитуваної інформації у повному обсязі, а також не містить обґрунтованої відмови в наданні інформації, яка містила б посилання на конкретну норму права, що унеможливлює надання відповідної інформації та визначення статусу такої інформації. 
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення суду є невиконаним в повному обсязі, а відповідно наявні підстави для застосування заходів судового контролю. 
З урахуванням вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали про встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 в адміністративній справі № 160/922/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя А.В. Шлай 

суддя Н.П. Баранник