Справа № 522/9326/24-Е
Провадження № 2/522/3497/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про визнання недійсним кредитного договору, -
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 13.06.2024 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просили суд стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження юридичної особи: 79018, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») суму заборгованості за Кредитним договором №4905414 в розмірі 36 420,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень просторочена заборгованість за сумою кредиту ; 26900,00 гривень просторочена заборгованість за сумою відсотків; 1520,00 гривень просторочена заборгованість за комісією, а також понесені судові витрати.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем було укладено Договір № 4905414 від 17.11.2021 року. Водночас, 09.02.2022 р. між Товариством з обмежною відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №80-МЛ у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія "Кредит-Капітал" приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у відповідному Реєстрі.
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за кредитними договорами в загальному розмірі 36 420,00 гривень.
Ухвалою суду від 17 червня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
27.12.2024 р. представником відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 через систему електронний суд подано клопотання про витребування доказів та відзив на позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", у якому зазначено, що відповідач заперечує проти вимог позивача, так як кредитний договір наданий до матеріалів справи не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки він не містить жодних підписів зі сторони позичальника, щодо дійсності наданої суду копії кредитного договору, а також належність вказаного електронного доказу неможливо дослідити шляхом перевірки накладення електронного підпису, щодо долученої довідки про ідентифікацію окремо зазначено про створення вказаного документу в односторонньому порядку первісним кредиторомм. На підтвердження перерахування грошових коштів позивачем надано платіжне доручення №61284032, яке підписано директором первісного кредитора, та містить зазначення кредитного рахунку отримувача в форматі IBAN, а лише чотири перші та чотири останні цифри невідомої картки, що не дозволяє ідентифікувати отримувача коштів. Відсутність в матеріалах справи реєстру відступлення права вимоги, інших обов`язкових додатків до Договору відступлення прав вимоги №80-МЛ, свідчить про те, що ТОВ "Фінасова компанія "Кредит-Капітал" не є належним позивачем по справі, що є підставою для відмови у позові. Умовами кредитного договору №4905414 від 17.11.2021 р. передбачено, що кредит надається строком на 15 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме – до 02.12.2021 р. Доказів здійснення дій для пролонгації строку кредитування матеріали справи не містять. Неможливість нарахування строкових відсотків після закінчення строку, на який було надано кредит, чітко визначена в постанові Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року (справа N 444/9519/12), згідно висновків якої, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Нарахування відсотків за користування кредитом після сплину визначеного в договорі строку кредитування фактично застосовується кредитором як покарання боржника за невиконання зобов`язанням, однак, такі дії поза законом, оскільки в даному випадку для такої ситуації законодавцем розроблено ст. 625 ЦК України, яка забезпечує гарантії для кредитора у вказаних випадках. Вимог про стягнення відсотків за понадстрокове користування ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" не було заявлено.
27.12.2024 р. від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Працевитого Г.О. надійшла зустрічна позовна заява до ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про захист прав споживачів, визнання умов кредитного договору недійсним, в якій просить суд визнати недійсним договір кредитної лінії №4905414 від 17.11.2021 р., жодним чином непідписаний від імені ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал").
В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що до матеріалів справи через Електронний суд ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" було долучено файл електронного правочину - договору про споживчий кредит №4905414 від 17.11.2021 р., укладеному між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 . Проте, ОСОБА_1 не отримувала жодних СМС-повідомлень з одноразовим ідентифікатором від ТОВ «МІЛОАН», та відповідно, вона не вводила його на сайті кредитодавця для підписання договору, зі сторони ОСОБА_1 як на кредитному договорі, так і паспорті споживчого кредиту відсутній підпис, у зв`язку з чим Відповідач ОСОБА_1 вважає що кредитний договір №4905414 від 17.11.2021 р. є недійсним.
06.01.2025 р. ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" в особі представника через систему електронний суд було подано відповідь на відзив, у якій Позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі, зазначено, що підписання Відповідачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", так як ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору. В частині нарахувань поза межами строку кредитування зазначено, що відповідно до чинного законодавства усі дії Позивача є правомірними, оскільки у своєму позові Позивач не має наміру стягнути з Відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією. Дані вимоги є в межах чинного законодавства, погоджених умов кредитного договору, і не є порушенням. 
09.01.2025 р. відповідачем ОСОБА_1 в особі представника через систему електронний суд було подано заперечення на відповідь на відзив, у яких наголошено, що загальна вартість кредиту відповідно до п. 1.5. договору визначена 12 520,00 грн. (з урахуванням комісії за надання кредиту). Вказане означає для будь-якого позичальника/споживача послуг, що у випадку неповернення кредиту, він повинен буде сплатити кредитору борг за тілом та строковими відсотками у розмірі, що не перевищує цієї суми. Застосування первісним кредитором механізму, передбаченого п. 2.3.1.2, а саме «автопролонгація» кредиту, свідчить про застовування по суті до позичальника відповідальність, яка не регулюється законодавством. В частині відсотків за понадстрокове користування кредитом вказано про несправедливість умов про нарахування 5% в день (1825% річних), згідно з пунктом 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів".
11.03.2025 р. ухвалою суду було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів – оригіналу кредитного договору як електронного доказу та засвідчену належним чином копію договору відступлення прав вимоги №80-МЛ разом з усіма додатками до нього, квитанцією про переказ грошових коштів за кредитним договором №4905414 від 17.11.2021 р.
11.03.2025 р. ухвалою суду було прийнято до розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву. Постановлено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. 
22.05.2025 р. на виконання ухвали суду від 11.03.2026 р. ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" було заявлено клопотання про витребування доказів.
26.05.2025 р. на виконання ухвали суду від 11.03.2026 р. ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заявлено клопотання про долучення доказів, а саме копії Договору відступлення права вимоги №80-МЛ від 09.02.2022 р., копії акту приймання-передачі реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №80-МЛ від 09.02.2022 р., котрі направлені на адресу суду, що підтверджується прикладеним описом вкладення поштового відправлення. 
11.06.2025 р. ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" в особі представника через систему електронний суд було подано відзив на позовну заяву (зустрічну), у якій наголошено на підписанні кредитного договору №4905414 від 17.11.2021 р. зі сторони ОСОБА_1 . Належним підтвердженням факту укладення правочину є Довідка про ідентифікацію, яка міститься у матеріалах справи, в якій також вказується на який номер телефону був відправлений ідентифікатор. Враховуючи те, що в ІТС товариства зафіксовано надсилання ідентифікатора, у Довідці про ідентифікацію вказано номер на який було його відправлено, та сам факт укладення кредитного договору, підтверджують відправлення відповідачу одноразового ідентифікатора.
12.06.2025 р. відповідачем ОСОБА_1 в особі представника через систему електронний суд було подано додаткові пояснення у справі, у яких зазначено про невиконання ухвали суду від 11.03.2025 р., оскільки не було надано витребувані документи в повному обсязі, а саме: всі додатки до договору відступлення прав вимоги, які є його невід`ємною частиною, Позивачем не долучено. Також вказано, що наданий оригінал кредитного договору №4905414 від 17.11.2021 р. не містить жодного підпису, як зі сторони кредитора, так і зі сторони позичальника. Протоколи електронних підписів, сертифікат кваліфікованого електронного підпису долучено не було. 
10.02.2026 р. ухвалою суду було закрито підготовче провадження та було призначено справу до судового розгляду по суті. 
10.06.2026 р. відповідачем ОСОБА_1 в особі представника через систему електронний суд було подано додаткові пояснення, у яких наголошено на недоведеності позовних вимог, зокрема переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ "Мілоан" до ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", оскільки на виконання ухвали суду від 11.03.2026 р. не було надано усі витребувані документи. Відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.Та дана норма також підтверджується позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.02.2026 року по справі №758/14925/23 провадження №61-4523св25 за тотожною справою: "Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке впливає на правильність вирішення спору, оскільки всі висновки у справі ґрунтуються на підставі дослідження копій доказів, які, на думку позивача, доводять факт укладення кредитного договору між сторонами та фактичного перерахування коштів відповідачу, яка ставила під сумнів надані позивачем докази, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді. Жоден із судів не виконав вимог статті 95 ЦПК України та не витребував у заявника оригіналів електронних доказів, незважаючи на клопотання відповідача. І це є порушенням принципу змагальності сторін".
Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій зазначив про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, на задоволенні первісного позову в повному обсязі наполягав.
В судовому засіданні представник відповідача наполягав на відмові у задоволенні первісного позову в повному обсязі, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, у тому числі належними та допустимими доказами. Зустрічний позов просив задовольнити.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступних висновків.
Як слідує з позовної заяви, 17.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем було укладено Договір № 4905414 від 17.11.2021 року.
Так, на підтвердження вказаного, позивачем ТОВ “Фінансова компанія "Кредит-Капітал” до матеріалів справи долучено письмову копію електронного правочину, а саме кредитного договору №4905414 від 17.11.2021 р., сторонами якого визначено ТОВ «МІЛОАН» та відповідача ОСОБА_1 . 
Відповідно до змісту кредитного договору №4905414 від 17.11.2021 р., п. 1.2. сума (загальний розмір) кредиту становить 8000,00 грн. 
Згідно з п.п. 1.3.-1.4. кредит надається строком на 15 днів з 17.11.2021 р., термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту (дата платежу): 02.12.2021 р. 
У відповідності до п. 1.5. загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) склаладають 4520,00 грн., і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1.- 1.5.2 Договору. Орієтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 12520,00 гривень. 
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтями 638, 640 ЦК України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон).
Відповідно до ст. 3 Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Будь-який вид договору, який укладається на підстави Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Позивачем не було надано належних та допустимих доказів що були витребувані судом. Наданий суду оригінал електронного правочину, як і початкова паперова копія, не містять підпису зі сторони ОСОБА_1 .
На виконання ухвали суду від 11.03.2025 р. також не було надано належних доказів видачі кредитних коштів у користування ОСОБА_1 . Наявне в матеріалах справи платіжне доручення №6128403 не відповідає за формою та змістом вимогам, установленим постановою Національного банку України від 21.01.2004 року № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» у відповідній редакції. 
Копія платіжного доручення не містить інформації в полях «ДР» «МП» та «Підписи», «Підпис банку» та часу проведення банком відповідної платіжної операції.
В частині переходу права вимоги, судом встановлено, що 09.02.2022 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" було укладено Договір відступлення прав вимоги №80-МЛ, за яким ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36 420,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень просторочена заборгованість за сумою кредиту; 26900,00 гривень просторочена заборгованість за сумою відсотків; 1520,00 гривень просторочена заборгованість за комісією.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що: відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
11.03.2025 р. ухвалою суду у ТОВ “Фінансова компанія "Кредит-Капітал” було витребувано договір відступлення прав вимоги №80-МЛ разом з усіма додатками до нього.
26.05.2025 р. позивачем було надано клопотання про долучення витребуваних доказів. 
ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" було надано аналогічну копію договору відступлення прав вимоги №80-МЛ та акт приймання-передачі реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №80-МЛ від 09.02.2022.
Сам належний реєстр боржників та інші додатки надано не було. 
Суд критично відноситься до невиконання ухвали суду про витребування документів Позивачем, оскільки частиною 6 статті 95 ЦПК України на сторону покладається безумовний обов`язок надання оригіналів письмових доказів якщо вони витребувані ухвалою суду. В іншому випадку сторона справи несе ризики того, що такий доказ не береться судом до уваги.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У постанові Верховного Суду від 14.09.2024 р. у справі №910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.
Аналогійчний висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 21.12.2023 року у справі № 521/8304/16-ц: «Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків». Та аналогічний висновок зроблений в постанові ВП ВС від 22.01.2025 р. по справі №335/6977/22.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" не надало належних доказів набуття права вимоги за кредитним договором №4905414 від 17.11.2021 р., а отже не є належних Позивачем у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, беручи до уваги, що Позивачем не доведено наявність у нього права вимоги за спірним кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "Фінаснова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
В частині зустрічного позову ОСОБА_1 про захист прав та споживачів, визнання кредитного договору №4905414 від 17.11.2021 р. недійним суд вважає за неможливе задовольнити зустрічну позовну заяву, оскільки кредитний договір від 17.11.2021 р. не містить обов`язкових реквізитів договору, а саме підписів сторін, а отже є нікчемним. 
Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним; у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність договору у мотивувальній частині судового рішення; належним способом захисту прав спадкоємця, який вважає договір позики неукладеним, є визнання обов`язку боржника за договором позики відсутнім.
На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 5 березня 2025 року по справі 554/11260/21.
З огляду на що, щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про захист прав споживачів, визнання умов кредитного договору недійсним, суд приходить до висновку, що в задоволенні слід відмовити у зв`язку із неналежним способом захисту по справі.
Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача як за первісним так і за зустрічним не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. 
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. 
На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст.526,530,549-551,599,624,1048-1050,1054,1055 ЦК України, ст.ст.12,13,76-81,141,247,263-265,354 ЦПК України, суд-
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – залишити без задоволення.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28) про визнання недійсним кредитного договору – залишити без задоволення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 02.07.2026 року.

Суддя: