ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 680/265/26
Провадження № 22-ц/820/1929/26

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 червня 2026 року, суддя Яцина О.І., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У квітні 2026 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 53286,60 грн та судових витрат.
На обґрунтування позову зазначило, що 07 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір кредитної лінії №975949603, підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора CNCS-9725.
За умовами договору кредитодавець надав позичальнику кредит у загальному розмірі 11400 грн, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку і строки, визначені договором.
В подальшому, право вимоги за вказаним кредитним договором послідовно перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу №31/0724-01 від 31 липня 2024 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС» на підставі договору факторингу №15/07/25-Е від 15 липня 2025 року.
У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 53286,60 грн, яка складається з 11400 грн заборгованості за кредитом та 41886,60 грн заборгованості за процентами.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 червня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №975949603 від 07 грудня 2023 року в розмірі 53286,60 грн, 2662,40 грн судового збору та 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
У мотивувальній частині свого рішення суд, зокрема, зазначив, що письмовими доказами у справі підтверджено обставини щодо укладення кредитного договору в електронній формі, перерахування відповідачу кредитних коштів, невиконання ним зобов`язань з їх повернення та перехід права вимоги до позивача. Проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору, а доказів на його спростування відповідач не подав.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвали нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
На обґрунтування скарги послався на те, що копії письмових доказів, подані позивачем, не посвідчено належним чином, а суд безпідставно не витребував їх оригіналів. На думку відповідача, відсутність у позивача оригіналів документів вказує на незаконне відступлення позивачу права вимоги.
На час укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року кредитний договір з ним ще не існував, тому первісний кредитор не міг відступити право вимоги, яке виникло лише у 2023 році. Подальші договори факторингу не підтверджують набуття позивачем права вимоги.
Також зауважив, що надання йому кредитором додаткового траншу в межах кредитування мало ознаки нав`язування кредиту.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЕЙС» зазначило, що договір було укладено між сторонами у передбаченому законом порядку, відповідач отримав кредитні кошти, однак всупереч досягнутим домовленостям кредит не повернув. 
Твердження ОСОБА_1 щодо неможливості відступлення права вимоги, якого не існувало на час укладення договору факторингу, є помилковим і не відповідає вимогам діючого законодавства. 
Розгляд справи апеляційним судом проведено у порядку частини першої статті 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення з огляду на таке.
Судом установлено, що 07 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір кредитної лінії №975949603, за умовами якого кредитний ліміт становив 11400 грн. Договір містить відомості про його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором CNCS-9725.
За змістом пунктів 4.1-4.10 договору для його укладення позичальник через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця подає заявку, обирає умови кредитування, ознайомлюється з офертою та паспортом споживчого кредиту, після чого вводить у спеціальному полі одноразовий ідентифікатор, надісланий на зазначений ним номер телефону. Пункти 14.2, 14.10 та 14.12 договору містять умови щодо використання одноразового ідентифікатора як електронного підпису позичальника та зберігання електронних документів в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця.
У пункті 4.4 договору зазначено, що перед його укладенням кредитодавець перевірив кредитоспроможність позичальника на підставі відомостей, наведених у заявці, даних про виконання зобов`язань за раніше укладеними кредитними договорами та інформації з інших джерел, у тому числі бюро кредитних історій. У пункті 4.7 зафіксовано проведення ідентифікації ОСОБА_1 через систему BankID НБУ, дату отримання інформації - 21 липня 2023 року та ідентифікатор сесії b6632777-c1ea-4e8c-bfa7-417ede6b1900.
Пунктом 5.1 договору передбачено надання кожного траншу шляхом кредитного переказу на рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки №5457-08XX-XXXX-3758. Згідно з платіжними дорученнями від 07 грудня 2023 року на суму 4000 грн, від 29 грудня 2023 року на суму 2000 грн та трьох платіжних доручень від 30 грудня 2023 року на суму 1800 грн кожне, на виконання умов кредитного договору №975949603, ОСОБА_1 на платіжну картку №5457-08XX-XXXX-3758 було перераховано 11400 грн (а.с. 45-51, 180-182).
В інформаційному повідомленні АТ КБ «ПриватБанк» від 12 травня 2026 року, картка № НОМЕР_1 -XXXX-3758 та відповідний рахунок відкриті на ім`я ОСОБА_1 , на який було зараховано 4000 грн 07 грудня 2023 року, 2000 грн 29 грудня 2023 року та тричі по 1800 грн 30 грудня 2023 року.
Згідно з пунктами 11.1, 11.2 та 12.6 договору, він набирає чинності з моменту підписання та діє протягом п`яти років або до дострокового розірвання, а зобов`язання, що виникли під час його дії, - до повного виконання. Пункти 12.3 та 12.4 окремо визначають відповідальність за прострочення у вигляді пені та процентів за користування чужими грошовими коштами після закінчення або дострокового розірвання договору.
За змістом розрахунку, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 06 лютого 2024 року, щоденне нарахування процентів за ставкою 0,84% в день здійснено з 07 грудня 2023 року по 06 січня 2024 року включно, за ставкою 2,98% в день за період з 07 січня 2024 року по 06 лютого 2024 року включно. Заборгованість за тілом кредиту становила 11400 грн, заборгованість за процентами 11991,24 грн. 
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01. Додатковими угодами №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року та №32 від 31 грудня 2023 року строк його дії продовжено до 31 грудня 2024 року (а.с. 54-66, 69).
Згідно з розділом І «Право вимоги» договору це є всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з п. 4.1 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Відповідно до даних, які містяться у витягу з реєстру прав вимоги №270 від 06 лютого 2024 року до договору факторингу №28/1118-01, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №975949603 було відступлено на загальну суму 23391,24 грн (а.с. 67, 68). 
Як вбачається зі змісту розрахунку ТОВ «Таліон Плюс», станом на 31 липня 2024 року, за період з 06 лютого 2024 року до 04 травня 2024 року ОСОБА_1 було нараховано заборгованість зі сплати процентів з розрахунку 2,98% в день (339,72 грн в день), на загальну суму 41886,60 грн. Заборгованість зі сплати тіла кредиту залишилася в сумі 11400 грн, таким чином загальна сума заборгованості склала 53286,60 грн.
31 липня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №31/0724-01. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги до цього договору, право вимоги до ОСОБА_1 за договором №975949603 було відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на загальну суму 53286,60 грн (а.с. 72-79). 
15 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №15/07/25-Е. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги до цього договору, право вимоги до ОСОБА_1 за договором №\975949603 було відступлено ТОВ «ФК «ЕЙС» на загальну суму 53286,60 грн (а.с. 80-93).
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, провадження №61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, провадження №61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, провадження №61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України №675-VIII «Про електрону комерцію», (далі – Закон №675-VIII).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII).
Згідно з ч.ч. 6, 8 ст. 11 вказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Ст. 12 Закону №675-VIII визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
П. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
В силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір 975949603 укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі 07 грудня 2023 року. 
Введення одноразового ідентифікатора, надісланого на фінансовий номер відповідача та зарахування коштів на відкритий на його ім`я рахунок підтверджують акцептування ним умов договору та отримання всієї суми кредиту шляхом траншу з п`яти перерахувань, загальним розміром 11400 грн.
Доводи відповідача про те, що кредитодавець не перевірив його кредитоспроможності спростовується змістом пунктів 4.4 і 4.7 договору. Надане відповідачем зображення з окремого бюро кредитних історій не спростовує відомостей договору про використання кредитодавцем даних із кількох джерел.
Згідно з ч.ч. 2, 4-6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо відповідність копії оригіналу викликає сумніви, суд може витребувати оригінал письмового доказу.
Доводи апеляційної скарги щодо ненадання оригіналу кредитного договору колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи містять засвідчені позивачем копії кредитного договору, а також докази його підписання відповідачем. Даних про підроблення цих документів, зміну їх змісту або невідповідність поданих копій оригіналам у матеріалах справи немає. 
Договори факторингу, додаткові угоди та реєстри прав вимоги послідовно відображають перехід права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», від нього - до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а надалі - до ТОВ «ФК «ЕЙС», в тому числі щодо прав вимоги, які виникнуть у майбутньому. Посилання апелянта на неможливість відступлення у 2018 році вимоги, яка виникла у 2023 році, ґрунтується на неправильному тлумаченні ст. 1078 ЦК України, яка прямо допускає передання майбутньої грошової вимоги.
Колегія суддів зазначає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року, отже, враховуючи, що кредитний договір укладеного 07 грудня 2023 року, тому до вказаних правовідносин слід застосовувати норми вищезазначеного Закону, а саме п. 17 його Прикінцевих та Перехідних положень.
Так, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року включно денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.
Як вбачається зі змісту проведених ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» розрахунків, проценти ОСОБА_1 було нараховано за ставкою 0,84% в день за період з 07 грудня 2023 року по 06 січня 2024 року включно, що становить 1459,92 грн та за ставкою 2,98% в день з 07 січня 2024 року по 04 травня 2024 року включно, що становить 40426,68 грн.
У зв`язку із тим, що нарахування процентів за період з 07 січня 2024 року по 04 травня 2024 року включно не відповідає вимогами п. 17 його Прикінцевих та Перехідних положень, колегія суддів провела власний розрахунок.
Так, за період з 07 січня до 22 квітня 2024 року включно, який становить 107 днів, належний до стягнення розмір процентів становитиме 30495 грн: (11400 грн ? 2,5% ? 107 днів). За період з 23 квітня до 04 травня 2024 року включно, який становитиме 12 днів, належний розмір процентів складатиме 2052 грн: (11400 грн ? 1,5% ? 12 днів).
Загальний розмір процентів, який підлягає стягненню, становитиме 34006,92 грн (1459,92 грн + 30495 грн + 2 052 грн). Оскільки позивач заявив про стягнення процентів лише до 04 травня 2024 року, максимальна ставка 1% на день, встановлена з 21 серпня 2024 року, на розмір заборгованості у цій справі не впливає. 
З урахуванням 11400 грн неповернутого тіла кредиту, загальна сума заборгованості становитиме 45406,92 грн: (34006,92 грн+11400 грн=45406,92 грн).
Інші доводи апеляційної скарги щодо факту укладення кредитного договору, одержання відповідачем коштів, належності поданих позивачем копій доказів і переходу права вимоги не спростовують наведених висновків колегії суддів.
Суд першої інстанції, встановивши розмір заборгованості відповідача по сплаті процентів за користування кредитом у сумі 41886,60 грн, не перевірив чи відповідає визначена сума вимогам щодо граничного розміру денної процентної ставки, встановленого п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», неправильно застосував норми матеріального права в цій частині, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» 45406,92 грн заборгованості.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи що позов задоволено на 85,21% (45406,92 грн/53286,60 грн?100%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам 2268,63 грн судового збору (2662,40 грн*85,21%/100%) та 3408,40 грн (4000 грн*85,21% /100%) витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено на 14,79%, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 590,65 грн (3993,60 грн*14,79%/100%).
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 червня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 45406,92 грн заборгованості за кредитним договором №975949603 від 07 грудня 2023 року, з яких 11400 грн заборгованості за тілом кредиту та 34006,92 грн заборгованості за процентами.
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 2268,63 грн витрат зі сплати судового збору та 3408,40 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на користь ОСОБА_1 590,65 грн витрат зі сплати судового збору, понесених у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.П. Корніюк

І.В. П`єнта