Справа № 638/16922/26
Провадження № 3/638/3451/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Хайкін В.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, одруженого, інструктор відділення рекрутингу ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

21.07.2026 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХ-4359, 22.06.2026 відповідно до доповіді чергового ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.06.2026 стало відомо про те, що 22.06.2026 о 08:00 без поважних причин не з`явився до місця несення служби та був відсутній у розташуванні ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ) інструктор відділення рекрутингу головний сержант ОСОБА_1 . В подальшому, 23.06.2026 відповідно до доповіді чергового ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.06.2026 встановлено, що 23.06.2026 о 15:00 головний сержант ОСОБА_1 , який 22.06.2026 самовільно залишив розташування ІНФОРМАЦІЯ_4 , повернувся до місця несення служби в ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ). З вищевказаного можна зробити висновок, що головний сержант ОСОБА_1 22.06.2026 року не з`явився до місця несення служби у розташування ІНФОРМАЦІЯ_4 та проводив час на власний розсуд.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням розгляд справи проводити без його участі, провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає в повному обсязі.
Згідно статті 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-11 КУпАП, розглядаються протягом доби.
Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.
Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.
Згідно статті 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 172-11 КУпАП настає за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Діяння ОСОБА_1 суд кваліфікує за частино 3 статті 172-11 Кодексу України як самовільне залишення місця служби.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частино 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення в повному обсязі доведена дослідженими судом доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНХ-4359 від 03.07.2026 року; поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності; копією військового квитка серії НОМЕР_1 , згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем; витягом з наказу; доповіддю про самовільне залишення військової частини (без зброї) головним сержантом ОСОБА_1 ; доповіддю про повернення після самовільного залишення військової частини (без зброї) головного сержанта ОСОБА_1 ; службова характеристика.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Згідно положень статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції статті, у виді мінімального штрафу.
Також суд приходить до висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв`язку з чим, не суд не вбачає підстав для накладення інших, більш суворих, видів стягнень.
Згідно пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці звільняються від сплати судового збору, при розгляді справи, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 11, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Відповідно до положень ст.ст.307-308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя: