ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.2026  	Справа №607/5807/26 Провадження №2-др/607/72/26	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,
за участю секретаря судового засідання Козак О.Є., представника позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву представника відповідача – ОСОБА_2 про долучення доказів та ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.06.2026 суд ухвалив у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовити.
Представник відповідача 29.06.2026 звернулася в суд із заявою, в якій просила долучити до матеріалів справи докази понесення судових витрат на правову допомогу та ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача судових витрат в розмірі 10500 гривень.
Зазначає, що до закінчення судових дебатів стороною відповідача було заявлено про намір подати докази понесених витрат після ухвалення рішення відповідно до пункту 8 статті 141 ЦПК України. Також вказав, що у відзиві на позов, поданому після зміни позивачкою підстав позову, було зазначено орієнтовний розмір очікуваних витрат на правничу допомогу у сумі 10500 грн. На підтвердження понесених витрат просив долучити до матеріалів справи акт приймання-передачі виконаних адвокатом та оплачених замовником послуг від 29.06.2026, витяг з договору про надання правничої допомоги та стягнути з позивачки на користь відповідача 10500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивачки подала клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлених відповідачем до стягнення. Посилався на те, що стягнення 10 500 грн становитиме для позивачки надмірний фінансовий тягар, оскільки вона є особою похилого віку, отримує пенсію та належить до соціально вразливої категорії населення, у зв`язку з чим користується безоплатною вторинною правничою допомогою. 
Зазначає, що відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 137 ЦПК України витрати на оплату послуг адвоката повинні бути співмірними зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, витраченим часом, ціною позову та значенням справи для сторони. На підтвердження своїх доводів посилався на практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини щодо критеріїв реальності, необхідності та розумності судових витрат. 
Крім того, вказував, що акт приймання-передачі послуг, поданий відповідачем, не містить дати його складення, що унеможливлює встановлення часу прийняття послуг, містить посилання на іншу справу про стягнення боргу за договором позики, а також не містить належного розрахунку часу, витраченого адвокатом, що ставить під сумнів дійсність та обґрунтованість заявлених витрат. У зв`язку з цим просив суд зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу з 10 500 грн до мінімально можливої межі.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав клопотання по зменшення розміру витрат на правову допомогу.
Розглянувши заяву, суд доходить такого висновку.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).  Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Представником відповідача у відзивах заявляв про те, що докази понесених судових витрат будуть подані у 5-ти денний строк після ухвалення судового рішення. 
Отже, зважаючи на те, що в строк, встановлений законом, відповідачем надано докази понесених судових витрат на правову допомогу, суд вважає, що вказані докази слід долучити до матеріалів справи.
На підтвердження витрат на правову допомогу адвокатом надано витяг з договору про надання правової допомоги від 01.04.2026, у якому встановлена фіксована сума за надання правової допомогу у справі №607/5807/26 на суму 10500 грн та акт приймання-передачі виконаних адвокатом та оплачених замовником послуг, який не містить дати його підписання сторонами
Крім того, у відзиві на позов (зі зміненими підставами) представник відповідача повідомила про те, що орієнтований розмір витрат на правову допомогу буде становити 10500 гривень.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. (Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19).
У постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами (подібні висновки викладені у постанові ВС від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 у справі № 911/739/15).
Суд зазначає, що у заявах по суті відповідач зазначив розмір витрат на правову допомогу 10500 грн та не містив відомостей щодо вартості додаткових витрат, наданих адвокатом позивача. 
Така сума судових витрат на правову допомогу, яка понесена відповідачем, та підтверджена належними та допустимими доказами, загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатами обсягом послуг у суді, розміру позовних вимог, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. 
Суд враховує, що представник відповідача підготувала та подала ряд процесуальних документів, а саме – відзив на позов, відзив на змінені підстави позову, ряд клопотань, протягом трьох місяців брала участь в чотирьох судових засіданнях. З огляду на обсяг виконаної адвокатом роботи, тривалість розгляду справи та фіксований характер погодженого сторонами гонорару, витрати у розмірі 10500 грн є співмірними складності справи та відповідають критеріям розумності.
Суд відхиляє заяву представника позивачки про зменшення розміру витрат на правову допомогу, покликаючись на складне матеріальне становище позивача, оскільки саме по собі складне матеріальне становище сторони не є самостійною підставою для зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Вирішальними є критерії, передбачені статтею 137 ЦПК України.
Крім того, саме позивачка була ініціатором процесу щодо відповідача, у зв`язку із чим останній був змушений користуватися правовою допомогою.
Також, суд відхиляє доводи позивача про відсутність дати складання акту виконаних робіт адвокатом. Сам по собі факт відсутності в акті дати його складення не свідчить про недоведеність понесених витрат, оскільки матеріали справи містять договір про надання правничої допомоги, заяву про підтвердження судових витрат, подану у межах строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, а також акт, який підтверджує прийняття клієнтом наданих адвокатом послуг. Сукупність зазначених доказів дає суду можливість встановити обсяг наданої правничої допомоги та її вартість.
ВП ВС у своїй постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зробила висновок, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Як видно із умов договору про надання правової допомоги, встановлено фіксований розмір витрат на правову допомогу 10500 грн, який відповідає критерію дійсності і розумності витрат на правову допомогу.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, у зв`язку із тим, що в задоволенні позову відмовлено, в силу статті 141 ЦПК України з  ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 , слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10500 гривень.
Керуючись статтями 133, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В :
Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги. 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 .

Головуючий суддя    	В. М. Позняк