Справа № 127/28382/26 
Провадження № 3/127/5540/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року | м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюк В.В., за участю захисника - адвоката Ліханової О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у Вінницькій області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , директора ТОВ «Вінницябуд», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 850 від 30.07.2026 ОСОБА_1 , як директору ТОВ «Вінницябуд» (код ЄДРПОУ 01273444), ставиться у вину порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, що, за висновком контролюючого органу, призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету за червень 2021 року, на 100 020 грн. У протоколі наведено посилання на п. 44.1 ст. 44, пункти 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, пункти 201.1, 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та зазначено кваліфікацію за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ліханова О.В. у судовому засіданні підтримала подане до суду письмове клопотання від 10.09.2026 про закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. На обґрунтування клопотання зазначила, що інкриміноване порушення стосується червня 2021 року, не має триваючого характеру, а передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення на час розгляду справи закінчився. 
Дослідивши протокол, акт перевірки, інші долучені документи та клопотання захисника, суд дійшов таких висновків.
Суд встановив, що у графі протоколу «Дата, час і місце вчинення порушення» контролюючий орган зазначив «Триваюче», червень 2021 року, а також послався на акт перевірки від 13.07.2026 № 18922/02-32-07-02/01273444. Отже, орган, який склав протокол, пов`язує початок інкримінованого порушення з 2021 роком, а можливість обчислення строку з дня його виявлення у 2026 році - з оцінкою цього порушення як триваючого.
До протоколу долучено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Вінницябуд» від 13.07.2026 № 18922/02-32-07-02/01273444. Перевірка проводилася з 30.06.2026 по 06.07.2026 та стосувалася, зокрема, відображення у податковому обліку з ПДВ за червень 2021 року взаємовідносин із ТОВ «ОНЕКС ПЛЮС».
В акті описано операції за договором поставки від 02.04.2021 № 02/04/2021, видатковими накладними від 04.06.2021 № 28 та № 30, податковими накладними від 04.06.2021 № 968 та № 1028, а також відповідні бухгалтерські проведення. Контролюючий орган дійшов висновку про відсутність фактичного здійснення зазначених господарських операцій і, як наслідок, неправомірне включення відповідних сум ПДВ до податкового кредиту за червень 2021 року. Наведене є змістом висновків контролюючого органу, на яких ґрунтується протокол.
Зокрема, в розділах 3.2 та 3.3 акта наведено показник рядка 17 декларації з ПДВ за червень 2021 року «Усього податкового кредиту» в сумі 1 768 334 грн та показник податку, який підлягає сплаті до бюджету, в сумі 425 902 грн. ДПС вважає податковий кредит завищеним, а суму податку до сплати заниженою на 100 020 грн. Іншого податкового періоду щодо цього заниження у протоколі не зазначено.
Згідно з ст. 7 КУпАП застосування заходів адміністративного впливу допускається лише на підставах і в порядку, встановлених законом. Дотримання строку накладення адміністративного стягнення є обов`язковою умовою застосування такого стягнення. 
Частина 1 ст. 163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті. Правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП до зазначених винятків не належить.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Для застосування цих положень суд має з`ясувати часові межі діяння, зазначеного у протоколі, та перевірити, чи підтверджують фактичні дані його триваючий характер. Відповідно до статей 251, 252 КУпАП протокол та інші документи оцінюються в сукупності; обов`язок збирання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи. Стаття 256 КУпАП вимагає зазначати у протоколі, зокрема, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Саме найменування порушення триваючим не замінює фактичних даних про безперервність відповідної дії чи бездіяльності.
Пункт 111.1 ст. 111 Податкового кодексу України розмежовує фінансову, адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення податкового законодавства. За п. 111.5 цієї статті триваюче правопорушення - безперервне невиконання норм цього Кодексу платником податків, який вчинив певні дії чи допустив бездіяльність і не вчиняв подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення контролюючим органом.
Отже, наведене положення Податкового кодексу України пов`язує триваючий характер порушення з безперервним невиконанням норми закону. Для застосування ч. 2 ст. 38 КУпАП необхідно встановити, яке саме невиконання обов`язку, поставлене у вину посадовій особі, безперервно тривало до його виявлення. Наявність наслідків раніше вчиненої дії та продовження самої протиправної поведінки мають різне значення для обчислення строку.
Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 зазначив: «Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом». Суд також пояснив, що визначальною ознакою такого порушення є перебування особи у стані безперервного продовження відповідних дій або бездіяльності.
У постанові від 11.12.2018 у справі № 242/924/17 Верховний Суд застосував цей підхід у спорі щодо адміністративної відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску, погодився з висновком про нетриваючий характер розглянутого порушення та врахував закінчення строку, встановленого ст. 38 КУпАП. Предметами зазначених справ були відповідно адміністративно-господарські санкції та пеня і відповідальність за несвоєчасну сплату єдиного внеску. Тому суд враховує викладений у них загальний критерій безперервного невиконання обов`язку, а характер інкримінованого ОСОБА_1 діяння визначає за конкретними обставинами цієї справи.
Диспозиція ч. 1 ст. 163-1 КУпАП охоплює різні форми порушення порядку ведення податкового обліку. Відповідно, висновок про разовий або триваючий характер не може ґрунтуватися лише на номері статті, за якою складено протокол. У цій справі протокол та акт пов`язують заниження ПДВ із включенням до податкового кредиту сум за конкретними господарськими операціями та відображенням відповідних показників за червень 2021 року.
Акт містить опис облікових даних, документів та проведень щодо операцій 2021 року. Порушення за п. 44.1 ст. 44 та статтями 198, 201 Податкового кодексу України наведено у зв`язку з оцінкою підстав формування саме цього податкового кредиту. Відсутність податкового обліку як безперервний стан, неподання декларації або окреме безперервне невиконання обов`язку зберігати документи у протоколі ОСОБА_1 не інкримінуються.
За описаних у протоколі та акті обставин відображення спірного податкового кредиту в обліку та звітності є дією, завершеною з внесенням відповідних даних. Збереження надалі показника раніше поданої декларації саме по собі не є повторним внесенням цих даних і не підтверджує безперервного вчинення тієї самої дії до 2026 року. Матеріали не містять опису та доказів іншої конкретної дії або бездіяльності ОСОБА_1 , яка в межах сформульованого обвинувачення безперервно тривала від операцій 2021 року до перевірки.
Положення п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України про виправлення помилок пов`язує відповідний обов`язок, зокрема, із самостійним виявленням платником помилок у раніше поданій декларації. У протоколі не наведено обставин такого самостійного виявлення, його часу та подальшого невиконання конкретного обов`язку, яке б окремо ставилося ОСОБА_1 у вину. Саме існування механізму самовиправлення не доводить безперервності діяння, описаного у протоколі, та не дає суду підстав доповнювати обвинувачення новою бездіяльністю.
Таким чином, позначка «Триваюче» у протоколі не узгоджується з наведеним у ньому та в акті фактичним описом діяння і не підтверджена даними про безперервне невиконання конкретного обов`язку до моменту перевірки. Інкриміноване порушення за своїм описом стосується завершених дій з формування обліку та звітності щодо операцій червня 2021 року. Підстав обчислювати строк накладення адміністративного стягнення з дня виявлення такого порушення суд не встановив.
Щодо часу діяння суд враховує, що червень 2021 року зазначено не лише як податковий період у висновку акта, а й безпосередньо у графі протоколу про дату, час і місце вчинення порушення. Описані в акті договір, видаткові й податкові накладні та розрахунки за відповідними операціями також датовані 2021 роком. Контролюючий орган не навів іншої дати вчинення окремої дії з формування спірного податкового кредиту, а посилання на 2026 рік пов`язав із перевіркою та своєю оцінкою порушення як триваючого.
Відповідно до п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України декларація з ПДВ за базовий звітний період, що дорівнює календарному місяцю, подається протягом двадцяти календарних днів після останнього календарного дня такого місяця. Отже, загальний граничний строк подання декларації за червень 2021 року припадав на 20.07.2021. Ця дата характеризує встановлений законом строк звітування, а не доводить фактичного дня подання конкретної декларації.
Саму декларацію за червень 2021 року та квитанцію про її прийняття до матеріалів справи не долучено. Тому суд не визначає днем вчинення інкримінованого діяння довільно обрану дату подання декларації і не ототожнює такий день із граничним строком звітування. Висновок щодо часу діяння ґрунтується на часових обставинах, наведених самим контролюючим органом у протоколі, у сукупності з описом операцій та облікових даних в акті перевірки.
Згадка в акті про показники звітності «з урахуванням уточнюючих розрахунків» також не містить індивідуалізації такого розрахунку, дати його подання та відомостей про формування саме ним спірного податкового кредиту в інший час. Відповідних розрахунків до справи не долучено. Саме це загальне формулювання не дає підстав переносити час інкримінованого діяння на пізніший період або припускати вчинення нової дії в межах трьох місяців до розгляду справи. Іншого за часом діяння у протоколі не сформульовано.
Отже, за часовими межами обвинувачення, визначеними у протоколі та конкретизованими описом операцій в акті, інкриміноване діяння належить до 2021 року. На час розгляду справи 10.09.2026 передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП тримісячний строк з дня такого діяння закінчився. Цей висновок не ґрунтується на припущенні про будь-який можливий день подання звітності, а стосується діяння, з приводу якого складено протокол № 850 від 30.07.2026.
Дата акта 13.07.2026 засвідчує оформлення результатів перевірки. Вона не змінює часу описаних у ньому дій. Для нетриваючого порушення ч. 2 ст. 38 КУпАП пов`язує початок строку з днем вчинення, тому дата його пізнішого виявлення не може підміняти цей момент. Складення протоколу 30.07.2026 та надходження матеріалів до суду 13.08.2026 також не започатковують нового строку накладення стягнення.
Встановлені Податковим кодексом України строки здійснення податкового контролю та визначення грошових зобов`язань платнику податків не змінюють строку накладення адміністративного стягнення на посадову особу за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Стаття 38 КУпАП не передбачає його поновлення судом у зв`язку з проведенням перевірки після завершення інкримінованих дій. Сам факт складання акта у 2026 році не усуває наслідків спливу цього строку.
Закінчення строку є самостійною та обов`язковою підставою закриття провадження. Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не ставить її застосування у залежність від попереднього визнання особи винуватою. Вимоги ст. 280 КУпАП про з`ясування обставин справи застосовуються разом із положеннями ст. 247 цього Кодексу, яка встановлює обставини, що виключають подальше провадження.
У цій постанові суд оцінює зміст і часові межі інкримінованого діяння в обсязі, необхідному для вирішення питання про строк накладення адміністративного стягнення. Закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не супроводжується висновком про доведеність вини ОСОБА_1 . Викладення змісту протоколу та акта перевірки не є визнанням судом доведеними особистої вини цієї особи чи нереальності господарських операцій товариства.
За таких обставин клопотання захисника підлягає задоволенню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Оскільки адміністративне стягнення не накладається, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору відповідно до ст. 40-1 КУпАП.
Керуючись статтями 7, 38, 40-1, 163-1, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника - адвоката Ліханової О.В. про закриття провадження у справі задовольнити.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя          В.В. Горбатюк