МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Д. Ростовського, 35, смт Макарів, Київська область, 08001, тел/факс (04578)5-13-39, e-mail inbox@mk.ko.court.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2026 р. Справа №370/2737/25 
Провадження № 2/370/963/25

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., розглянувши у приміщенні суду в селищі Макарів Київської області, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними матеріалами справу за позовом 
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Макарівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому вказала, що з 2021 року вони перебувають у шлюбі, що зареєстрований Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №19. Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , 2021 року народження, та ОСОБА_4 , 2024 року народження. Як зазначає позивачка, протягом останнього часу, стосунки з відповідачем розладились, через різні погляди на життя та сімейні обов`язки, відсутні взаєморозуміння і взаємоповага, цінності та ведення спільного господарства, побуту. Тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб - розпався та має лише формальний характер. На даний час, сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спроби примиритися свого результату не принесли, спілкування з відповідачем безрезультатне, шлюб остаточно припинив своє існування. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам неповнолітніх дітей.
Тож, позивачка просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 13.03.2021 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №19.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 19.09.2025 року (а.с.20-21) позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Копія ухвали суду від 19.09.2025 року та позовна заява з додатками були надіслані відповідачу за його останньою відомою адресою місця проживання, вказаною у позовній заяві (а.с.22, 2), проте поштове відправлення №0610283049330 (а.с.27) повернулося до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній».
Крім того, зважаючи на те, що адресу зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 , вжитими судом заходами не вдалось встановити (а.с.17-19), то відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.23), повідомлення розміщене на сайті 19.09.2025 року (а.с.24), а тому з цієї дати особа вважається повідомленою про час і місце розгляду справи.
Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. 
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 13.03.2021 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, актовий запис №19; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « ОСОБА_2 » та дружини « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 13.03.2021 року (а.с.7). 
У подружжя є двоє спільних неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9-15).
Як вказала позивачка, а відповідач не скористався своїм правом заперечити проти цього, що протягом останнього часу, стосунки з відповідачем розладились, через різні погляди на життя та сімейні обов`язки, відсутні взаєморозуміння і взаємоповага, цінності та ведення спільного господарства, побуту. Тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб - розпався та має лише формальний характер. На даний час, сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спроби примиритися свого результату не принесли, спілкування з відповідачем безрезультатне, шлюб остаточно припинив своє існування. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам неповнолітніх дітей.
Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України.
Так, статтями 104, 110, 112 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей.
Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».
Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №605/434/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що неможливо в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, тому повинен бути розірваний.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, підстав для звільнення відповідача від стягнення судового збору судом не встановлено, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 1211,20 грн. (а.с.1).
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд,
у х в а л и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований 13.03.2021 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №19.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 24.07.2026 року.

Реквізити учасників справи:
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса місця реєстрації, вказана у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя   А.В. Косенко