ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/3801/26

09 вересня 2026 року 
м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
за участю:
прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 
представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 (дистанційно)
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №62026240030005709 від 02.07.2026 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Острог, Рівненської області, громадянин України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді солдата резерву взводу резерву 2 роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_1 , у званні «солдат»
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 1 ст. 190 КК України, з угодою про визнання винуватості від 04.09.2026
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації Збройних Сил України, проходячи військову службу на посаді солдата резерву взводу резерву 2 роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_1 , діючи у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби, знаходячись у невстановлений досудовим розслідування час та місці, але не пізніше 17.12.2024 придбав у невстановленої особи завідомо неправдивий офіційний документ у вигляді довідки до Акту огляду медико-санітарною експертною комісією серії 12АAB №544630 від 08.10.2024, яка нібито видана «Рівненською обласною МСЕК №2», згідно з якої дружині ОСОБА_4 — ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено 2-гу групу інвалідності із потребою постійного стороннього догляду.
Надалі, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби 17.12.2024 подав командиру 2 роти резервного солдатського складу військової частини НОМЕР_1 рапорт, у якому зазначив завідомо неправдиві відомості про наявність у нього підстав для звільнення із лав Збройних Сил України, передбачених підпунктом «г» пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме через сімейні обставини - необхідність здійснювати постійний догляд за його дружиною - ОСОБА_7 , яка має інвалідність 2-ї групи із потребою стороннього догляду.
До свого рапорту про звільнення солдат ОСОБА_4 долучив завідомо підроблений документ довідку до Акту огляду медико-санітарною експертною комісією серії 12ААВ №544630 від 08.10.2024, яка нібито видана «Рівненською обласною МСЕК №2», згідно з якої дружині ОСОБА_4 – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено 2-гу групу інвалідності із потребою постійного стороннього догляду.
18.12.2024 вказаний рапорт із долученими до нього документами прийнятий у військовій частині НОМЕР_1 та зареєстрований за вхідним №9118.
31.12.2024 за результатами розгляду поданого солдатом ОСОБА_4 рапорту та долучених до нього підроблених документів наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31.12.2024 № 363 солдата ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 26.12.2024 №140-РС звільнено з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто за сімейними обставинами та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, що полягали в ухиленні військовослужбовцем від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 409 Кримінального кодексу України.
Крім того, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації Збройних Сил України, проходячи військову службу на посаді солдата резерву взводу резерву 2 роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_1 , діючи у порушення вимог ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаходячись у невстановлений досудовим розслідування час та місці, але не пізніше 17.12.2024 придбав у невстановленої особи завідомо неправдивий офіційний документ у вигляді довідки до Акту огляду медико-санітарною експертною комісією серії 12ААВ №544630 від 08.10.2024, яка нібито видана «Рівненською обласною МСЕК №2», згідно з якої дружині ОСОБА_4 . ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено 2-гу групу інвалідності із потребою постійного стороннього догляду..
Надалі, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуваючи за адресою: Рівненська область, Рівненський район, село Мала Любаша, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби, 17.12.2024 подав командиру 2 роти резервного солдатського складу військової частини НОМЕР_1 рапорт, у якому зазначив завідомо неправдиві відомості про наявність у нього підстав для звільнення із лав Збройних Сил України, передбачених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме сімейні обставини необхідність здійснювати постійний догляд за його дружиною ОСОБА_7 , яка має інвалідність 2-ї групи із потребою стороннього догляду.
25.01.2025 внаслідок звільнення з військової служби ОСОБА_4 , перебуваючи у місті Острог Рівненської області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечнінаслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою незаконного заволодіння чужим майном, використовуючи завідомо неправдиві документи, шляхом обману командування військової частини, заволодів державними грошовими коштами належними військовій частині НОМЕР_3 , а саме: у вигляді вихідної допомоги при звільненні у сумі 29 007 гривень 78 копійок, компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки у розмірі 48 162 гривень 82 копійки, які були перераховані на його особистий банківський рахунок, після чого розпорядився ними на власний розсуд, задавши майнової шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_2 на загальну суму 77 170 гривень 60 копійок.
Отже, ОСОБА_4 своїми діями, що полягали у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 Кримінального кодексу України.
04 вересня 2026 року між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні  ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно із умовами вказаної угоди прокурор ОСОБА_8 та обвинувачений  ОСОБА_4  дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій  ОСОБА_4  за ч. 4 ст. 409, ч. 1 ст. 190 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України сторони узгодили можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, визначення тривалості якого поклали на розсуд суду.
У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням сторони узгодили клопотати перед судом покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.
ОСОБА_4 беззастережно погоджується на призначення йому обумовленого сторонами угоди покарання.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України винним себе визнав повністю та дав згоду на застосування узгодженої сторонами міри покарання
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Прокурор у судовому засіданні просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Свою позицію прокурор обґрунтовує тим, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України.
Захисник у судовому засіданні просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Представник потерпілої юридичної особи військової частини НОМЕР_2 у судовому засіданні підтвердила згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкціям, які передбачені ч.4 ст.409, ч.1 ст.190 КК України. 
Також, в ході підготовчого судового засідання, судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Матеріальна шкода в розмірі 77170,60 гривень підозрюваним відшкодована у повному обсязі під час досудового розслідування. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Також судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 09.07.2026 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 05.09.2026, визначено розмір застави у вигляді 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, шо становить 266240,00 грн.
Дружиною ОСОБА_4 – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , внесено на депозитний рахунок суму застави 266240,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями від 09.07.2026.
Представником заставодавця подано клопотання про повернення суми застави, оскільки ОСОБА_4 умови запобіжного заходу не порушував.
Оскільки суд дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості та ухвалення обвинувального вироку, а фактів порушення обвинуваченим покладених на нього обов`язків не встановлено, клопотання заставодавця підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, дію запобіжного заходу у вигляді застави слід припинити (скасувати), а внесені кошти – повернути заставодавцю.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 374, 475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 04 вересня 2026 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 /два/ роки.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.
На підставі ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років.
На підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 /один/ рік.
Відповідно до п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч.4 ст.76 КК України, здійснення нагляду за ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації.
Запобіжний захід у вигляді застави, застосований щодо ОСОБА_4 – скасувати.
Грошові кошти в розмірі 266240,00 грн, внесені ОСОБА_7 як застава згідно з квитанціями №0.0.4955512885.1 від 09.07.2026 на суму 116240,00 грн. та №0.0.4955500581.1 від 09.07.2026 на суму 150000,00 грн на депозитний рахунок ТУ ДСА в Рівненській області, код отримувача 26259988 – після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя | ОСОБА_1