Справа №592/8652/26
Провадження №2/592/2676/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 липня 2026 року          м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого - судді Шияновської Т.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в:
ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом, сформованим в системі «Електронний суд» і свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.06.2015 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено угоду № 200289405 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти з встановленим строком користування з 02.06.2015, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 20.05.2026 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 20686,46 грн, з яких: 6899,37 грн. - заборгованість за кредитом; 13787,09 грн. - заборгованість за відсотками, а також 1860,08 грн. - збитки з урахуванням 3 % річних, 4523,39 грн. - збитки інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 200289405 від 02.06.2015 у загальному розмірі 27069,93 грн. Також просили суд поновити строк позовної давності для подання позову та стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою суду від 05.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, по справі відкрито спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд без повідомлення (виклику) сторін.
Поштове відправлення отримане останнім 17.06.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
02.07.2026 представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд», подано відзив на позовну заяву, у якому визнає суму заборгованості за кредитом у розмірі 6899,37 грн. Вважає, що позивачем не доведена заборгованість за відсотками, оскільки відсутній їх безпосередній розрахунок, період за який вони нараховувалися та відсоткова ставка, з якої вони визначалися. Заперечував проти стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки ці суми не входили в обсяг грошових вимог, на які позивач набув право грошової вимоги за договором. Просив стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Вказував на неспівмірність та невідповідність заявлених до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. 
З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що 02.06.2015 ОСОБА_1 підписав заяву (оферту) № 200289405 за змістом якої запропонував ПАТ «Банк Михайлівський» на умовах викладених у заяві та Тарифах по картках банку укласти з ним договір про надання та використання платіжної картки. У заяві він погодився з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про Картку будуть Умови по картках та Тарифи по картках. Банк прийняв (акцептував) вказану заяву, яка, крім іншого, передбачала відкриття банком рахунку клієнта та видачу картки; розмір ліміту встановлювався банком самостійно на підставі відомостей, повідомлених банку; строк дії ліміту під операції з карткою буде відповідати строку дії Договору про Картку (якщо інше не буде обумовлено в Умовах по картках); активація та використання картки буде здійснюватися відповідно до цієї заяви, а також до Умов по картках та Тарифів по Картках, що будуть діяти в Банку на момент активації (п. 1.5 Заяви (оферти).
02.06.2015 ОСОБА_1 підписав анкету № 1531225, відповідно до якої мета встановлення відносин з банком - отримання кредиту; Довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Visa Platinum CashBack (не іменна)», у якій зазначено: мета кредиту - споживчі потреби, процентна ставка за кредитом на залишок заборгованості - 58,8 % річних; розписку про отримання платіжної картки та/або Пін-коду, відповідно до якої отримав платіжну картку № НОМЕР_1 ; Тарифи продукту «Visa Platinum CashBack», відповідно до яких строк дії не іменної платіжної картки - 3 роки.
20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за кредитним договором № 200289405 від 02.06.2015.
Із реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги від 20.07.2020 вбачається, що ПАТ «Банк Михайлівський» відступив ТОВ ФК «Діджи Фінанс» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 200289405 від 02.06.2015, загальний розмір заборгованості 20686,46 грн., з яких: загальний залишок заборгованості – 6899,37 грн.; заборгованість по тілу кредиту – 13787,09 грн.
До позову долучено виписку по особовим рахункам за період з 23.05.2016 по 27.07.2020, з якої вбачається, що за відповідачем за вказаним кредитним договором станом на 20.07.2020 обліковується вказана заборгованість, з якої 6899,37 грн. – тіло кредиту; 13787,09 грн. – нараховані відсотки.
Крім того, позивачем надано розрахунок про нарахування інфляційних втрат в розмірі 4523,39 грн. за період із березня 2019 року по лютий 2022 року та трьох процентів річних в розмірі 1860,08 грн. за період із 25.02.2019 по 23.02.2022.
Таким чином, банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк.
За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Судом встановлено, що кредитний договір № 200289405 від 02.06.2015 сторонами укладено в письмовій формі, зазначено розмір та умови надання кредиту.
Відповідачем не заперечуються обставини як укладення вказаного кредитного договору, так і факт набуття позивачем прав грошової вимоги до нього. Крім того, обставини надання відповідачу кредиту підтверджується належними доказами.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Виписка банку обов`язково повинна мати дату, номер документа, короткий зміст операцій і суми записів за дебетом і кредитом, а також залишок коштів на початок і кінець звітного періоду (дня). За дебетом у виписці банку буде показана сума коштів, яка списана з поточного рахунка, а за кредитом зарахована на нього; відповідно сальдо у виписці буде за кредитом рахунка.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14- ц».
Отже, подана до суду виписка по особових рахункам відповідача має всі необхідні реквізити, які дають змогу визначити, що вона стосується саме даного клієнта, та підтверджує наявність заборгованості та її розмір за кредитним договором № 200289405 від 02.06.2015 за період з 23.05.2016 по 27.07.2020.
Доказів на спростування доводів позивача щодо розміру заборгованості за наданим кредитом № 200289405 від 02.06.2015 та заборгованості по процентам відповідачем та його представником не надано.
Долучений до позову розмір заборгованості відповідачем та його представником не спростовувався.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу (ст. 526 ЦК України).
За правилами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України)
Зважаючи на те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору № 200289405 від 02.06.2015, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 27069,93 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 6899,37 грн.; заборгованість за відсотками – 13787,09 грн., а також 1860,08 грн. - збитки з урахуванням 3% річних та 4523,39 грн. інфляційних втрат.
За відсутності заяви відповідача чи його представника про застосування позовної давності, суд не вдається до оцінки доводів представника позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2662,40 грн.
Що стосується витрат на правничу допомогу адвоката, то судом враховується положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові від 22.05.2024 № 754/8750/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір про надання правової допомоги № 26 від 15.02.2024; Акт про підтвердження факту надання правничої допомоги.
З Акту про надання юридичної допомоги вбачається, що АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» здійснено таку роботу – підготовка позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості.
Враховуючи конкретні обставини цієї справи, заяву представника відповідача про неспівмірність та невідповідність заявлених до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію пропорційності до предмета спору, оскільки позивачу було підготовлено один процесуальний документ – позовну заяву, яка є типовою з огляду вид діяльності позивача та не потребує значного часу для її складання, також зважаючи на вид діяльності позивача витрати на усну консультацію явно не були необхідними, а тому заявлений позивачем розмір судових витрат на правову допомогу не відповідає вимогам ч. 3 ст. 141 ЦПК і суд вважає за потрібне присудити стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, такі витрати частково, в розмірі 2000 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 200289405 від 02.06.2015 у загальному розмірі 27069,93 грн., а також судовий збір в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ 42649746.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складене 07.07.2026.

Суддя Тетяна ШИЯНОВСЬКА