Коростенський міськрайонний суд Житомирської області 

Справа № 279/1165/26
Провадження № 2/279/1378/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 липня 2026 року         м. Коростень 

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Пацко О.О., з секретарем судового засідання Зубковою І.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 27.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020 від 11.09.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», та до ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №1559445, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 12000 грн на умовах строковості, платності та поворотності. Умовами договору передбачено, що він набирає чинності з моменту укладення в електронній формі, а права і обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання ЕЦП одноразовим ідентифікатором.
Через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору станом на день звернення з позовом сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 26532,42 грн, які позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами.
Згідно з ухвали суду від 25.02.2026 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив.
Відповідач про розгляд справи була належним чином повідомлена, відзиву на позовну заяву та інших клопотань не надходило.
Дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.
27.11.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №1559445 про надання фінансового кредиту в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти в розмірі 12000 грн, строк кредиту 30 днів, проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,80% в день, зниженою 0,54% в день. Договір підписано одноразовим ідентифікатором М351001. Додатком до кредитного договору є Графік платежів.
Кредитні кошти були перераховані 27.11.2019 на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджено листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ».
11.09.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-11092020 відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за вказаним кредитним договором, про що свідчить витяг з Реєстру боржників.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у ОСОБА_2 виникла заборгованість за кредитом в сумі 26532,42 грн, з яких: 8542,40 грн заборгованість за сумою кредиту; 17990,02 грн заборгованість за процентами.
13.012.2026 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило відповідачу досудову вимогу, у якій повідомило про наявність договору відступлення прав вимоги та необхідність сплати заборгованості за кредитом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.
Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
27.11.2019 ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір №2954642 про фінансовий кредит, відповідно до якого останньому надані кредитні кошти в сумі 12000 грн. Кредит надавався строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а позичальник свої зобов`язання не виконав.
Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
11.09.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020. Відповідно до умов даного договору позивач набув статусу нового кредитора, зокрема, і до позичальника ОСОБА_1 .
Із системного аналізу норм права та змісту кредитного договору і договору факторингу, слід зробити висновок, що позивач, як новий кредитор, набув права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась.
У зв`язку із тим, що відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в договорі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості.
Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносять зокрема, витрати на професійну правничу допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частина четверта цієї статті передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ВП ВС від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21).
Водночас у частинах третій - п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи (постанова ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21).
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі №755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (постанова ВП ВС від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22).
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025; акт №818 наданих послуг від 13.02.2026; детальним описом надання послуг до акту.
Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Апологет» (виконавець), акт №818 наданих послуг від 13.02.2026 з детальним описом наданих послуг, суд приходить до висновку про часткове стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн, що відповідатиме критеріям розумності та співмірність їх розміру відповідно до ціни позову, а також з урахуванням складності справи.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору та правничої допомоги у розмірі 3000 грн.
Керуючись ст. ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 263-265, 273, 279, 280, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором № 1559445 від 27.11.2019 розмірі 26532 (двадцять шість тисяч п`ятсот тридцять дві) гривні 42 копійки, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Пацко О.О.