Справа № 175/12959/25
Провадження № 2/201/2896/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року Соборний районний суд
міста Дніпра
у складі: головуючого судді – Федоріщева С.С.,
при секретарі – Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.
30 жовтня 2025 року до суду з Дніпровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю надійшла вищевказана позовна заява.
В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 15 листопада 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії №00-10251809 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 22 січня 2024 року ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу №22-01/2024, відповіднодо умов якого ТОВ «Макс Кредит» було відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10251809 від 15 листопада 2023 року. 16 серпня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ ФК «Ейс» уклали договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, відповіднодо умов якого ТОВ «ТОВ ФК «Ейс» було відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10251809 від 15 листопада 2023 року. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року ТОВ ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 42 826,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом у розмірі 7 350,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 35 476,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами.
24 березня 2026 року від представниці відповідача до суду надійшли письмові пояснення, в яких остання зазначила що відповідач частково не визнає позовні вимоги через їх безпідставність, необґрунтованість та недоведеність належними та допустимими доказами обставин справи, на яких вони ґрунтуються оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами ані факту укладання кредитного договору, ані факту отримання відповідачем кредиту, ані факту наявності заборгованості, ані її розміру. ОСОБА_2 дійсно взяв кошти ТОВ «Качай Гроші» у розмірі 7 000,00 грн.. строком на 30 календарних днів. Наданий до суду договір Договір кредитної лінії №00-10251809, значно відрізняється від тих умов що були досягнуті при отриманні коштів. Так умови викладені та подані до суду у якості додатків були відредаговані, у частині строків укладання та графіка платежів. Так у першочерговому Кредитному договору, був зазначений пункт що сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів. У редакції позивача 240 днів. Тобто договір укладений у електронній формі зазнав редагування з боку позивача, у частині строків. Крім того, позивач заявляє що сума кредиту яка підлягає поверненню складає 7 350,00 грн. хоча у самому договорі та у додатку до Інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» вих. № 204/09 від 09 вересня 2024 року вказано суму кредиту 7 000,00 грн.
27 березня 2026 року від представниці позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких остання заперечувала проти обставин, викладених у додаткових поясненнях відповідача та підтримала заявлені позовні вимоги.
08 травня 2026 року від представниці відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
21 травня 2026 року до суду надійшла заява представниці позивача про зменшення розміру позовних вимог, в якому остання просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-10251809 від 15 листопада 2023 року у розмірі 40319,00 грн., яка складається з: 7000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 32 319,00 грн. – заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом та 350,00 грн. – комісія за надання кредиту.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 30 жовтня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С.
Ухвалою судді від 04 листопада 2025 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію.
15 червня 2026 року від АТ «Універсал Банк» надійшла запитувана інформація.
Представник позивача надав до суду клопотання, у якому просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без його участі.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини встановленні судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Судом встановлено, що 15 листопада 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії №00-10251809 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн. 
22 січня 2024 року ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу №22-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» було відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10251809 від 15 листопада 2023 року. 
16 серпня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ ФК «Ейс» уклали договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «ТОВ ФК «Ейс» було відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10251809 від 15 листопада 2023 року.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Тобто, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Однак, позивачем не представлено доказів підтвердження оплати ТОВ «Макс Кредит» на користь ТОВ «Качай Гроші» ціни продажу за договором факторингу №22-01/2024 від 22 січня 2024 року та оплати ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» на користь ТОВ «Макс Кредит» ціни продажу за договором факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року, тобто суми грошових коштів, що сплачуються фактором клієнту за відступлення права вимоги.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги непредставлення позивачем достатніх доказів переходу до нього прав вимоги за кредитним договором № 00-10251809 від 15 листопада 2023 року, укладеним між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за вказаним договором заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
З огляду на вище зазначене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові сплачений судовий збір покладається на позивача.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев