ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, 29607, тел. (0382) 71-81-84, (0382) 71-81-83
e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, ЄДРПОУ 03500128
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"14" липня 2026 р. Справа № 924/624/25 

м. Хмельницький
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Жиромська А.Ю., в залі судового засідання № 305 розглянувши справу 
за позовом комунального підприємства «Берездів», с. Берездів Шепетівського району Хмельницької області
до товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЖОРІСТА», м. Київ
про стягнення 230544,60 грн. основного боргу, 38731,49 грн. пені, 3183,41 грн. 3 % річних, 12956,52 грн. інфляційних втрат

Представники:
позивача: Мельничук І.М. – за ордером;
відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні 14.07.2026р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі. 

Процесуальні дії по справі.
Ухвалою суду від 24.06.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, зупинено провадження у справі № 924/624/25 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 924/698/23.
18.05.2026р. ухвалою суду поновлено провадження у справі № 924/624/25, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 23.06.2026р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Позивач просить суд задовольнити позов про стягнення з відповідача 230544,60 грн. основного боргу, 38731,49 грн. пені, 3183,41 грн. 3 % річних, 12956,52 грн. інфляційних втрат (станом на 17.06.2025р.).
Обґрунтовуючи позов, позивач відзначив, що 26.03.2024р. між комунальним підприємством «Берездів» та товариством з обмеженою відповідальністю «СИНЕРГІЯ СИСТЕМ» (після зміни найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Маджоріста") укладено договір № 9 про закупівлю. Як зазначив позивач, відповідач оплачений товар (зокрема, відповідно до платіжних інструкцій № 45 від 02 квітня 2024 року, № 112 від 15 липня 2024 року, № 82 від 27 травня 2024 року) передав позивачу лише частково, у зв`язку з чим у позивача залишились невикористаними талони на дизельне паливо: номіналом на 15 л. - 36 шт.; номіналом на 20 л. - 186 шт.; номіналом на 30 л. – 1 шт. Враховуючи ціну за 1 л. пального, передбачену додатком №1 до договору, відповідач не виконав перед позивачем зобов`язань на загальну суму 230544,60 гривень.
Позивач звертався до відповідача з претензією від 13.03.2025р. № 11, в якій повідомив останнього, що постачальник припинив відпускати паливо згідно талонів і не проінформував замовника про заміну талонів або припинення відпуску товарів по талонам, у зв`язку з чим позивач вимагав виконати зобов`язання за договором № 9 від 26.03.2024 року належним чином та передати пальне або повернути кошти за непоставлений товар. Зазначена претензія залишена відповідачем без розгляду.
За таких обставин, позивач просить суд задовольнити позов.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на його задоволенні.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Ухвали суду надіслані відповідачу у порядку, встановленому ГПК України, відтак, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.
Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.
Враховуючи вищевикладене, відсутність клопотань сторін про відкладення розгляду справи, належне повідомлення сторін, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача за наявними в матеріалах справи доказами.
Перелік обставин, які є предметом доказування; доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.
26.03.2024р. між комунальним підприємством «Берездів» (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «СИНЕРГІЯ СИСТЕМ» (Постачальник, після зміни найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Маджоріста") укладено договір № 9 про закупівлю.
За умовами розділу 1 договору Постачальник зобов`язується з дати укладання договору протягом 2024 року поставляти Замовнику товар, зазначений у специфікації до договору (Додаток №1), а замовник – прийняти і оплатити товар, який постачається згідно з умовами цього договору. Найменування товару: «Нафта і дистиляти», код ДК 021:2015:09310000-9 (Бензин А-95, Дизельне паливо). Кількість, якість та ціна за одиницю товару зазначається у Специфікації до договору (Додаток №1). Ціна товару є незмінною протягом дії договору, крім випадків, передбачених чинним законодавством.
Відповідно до пункту 3.1 договору, ціна цього договору становить 816960,00 грн.
Протягом 2024 року до вказаного договору вносилися зміни шляхом укладення таких додаткових угод, зокрема: додатковою угодою № 1 від 20.05.2024р. було збільшено ціну за 1 л. бензину А-95 до 53,74 грн. з ПДВ, який мав поставлятись з 20.05.2024 року по 31.12.2024 року та зменшено кількість Бензину А-95 до 1900,260 л. на загальну вартість 102120,00 грн. з ПДВ; додатковою угодою № 2 від 25.12.2024 було зменшено кількість бензину А-95 до 1900,00 л. та загальну суму договору до 816946,00 грн з ПДВ.
Пунктами 4.1-4.2 договору передбачено, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати позивачем після пред`явлення відповідачем рахунка на оплату товару (згідно пункту 7 статті 51 Бюджетного кодексу України - за фактом поставки товару). До рахунку додається накладна. Розрахунки між сторонами здійснюються в українській національній валюті гривнях. Вид розрахунків - безготівковий, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача. Розрахунки за товар (партію товару) позивач здійснює протягом 10 робочих днів з моменту підписання видаткової накладної. При цьому, моментом виконання зобов`язань позивача по оплаті товару вважається момент поступлення грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача.
Відповідно до розділу 5 договору, строк (термін) поставки товару: до 31.12.2024 року. Місце поставки товарів: за місцезнаходженням АЗС Учасника. Відповідач зобов`язався одночасно з товаром передати позивачу документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору, та актів цивільного законодавства. Право власності на товар та ризик випадкової його загибелі переходить до позивача з моменту приймання товару позивачем за видатковою накладною.
Згідно з пунктом 7.2 договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти Постачальник може сплатити Замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.
Як вказав позивач, на підставі видаткової накладної № 747 від 28 березня 2024 року він отримав від відповідача талони на дизельне паливо в кількості 8000 л на суму 408480,00 грн з ПДВ та розрахувався за них згідно платіжної інструкції № 45 від 02 квітня 2024 року. В подальшому, на підставі видаткової накладної № 1746 від 09 липня 2024 року отримав від відповідача талони на дизельне паливо в кількості 4000 л на суму 204 240,00 грн з ПДВ та розрахувався за них згідно платіжної інструкцій № 112 від 15 липня 2024 року. Далі, на підставі видаткової накладної № 1314 від 23 травня 2024 року отримав від відповідача талони на дизельне паливо в кількості 1900 л на суму 102106,00 грн. з ПДВ і талони на бензин А-95 в кількості 2000 л на суму 102 120,00 грн з ПДВ. Позивач розрахувався за них згідно платіжної інструкції № 82 від 27 травня 2024 року. 
Проте, як зазначив позивач, відповідач оплачений товар (зокрема, відповідно до платіжних інструкцій № 45 від 02 квітня 2024 року, № 112 від 15 липня 2024 року, № 82 від 27 травня 2024 року) передав позивачу лише частково, у зв`язку з чим у позивача залишились невикористаними талони на дизельне паливо: номіналом на 15 л. - 36 шт.; номіналом на 20 л. - 186 шт.; номіналом на 30 л. – 1 шт.
Враховуючи ціну за 1 л. пального, передбачену Додатком № 1 до Договору, відповідач не виконав перед позивачем зобов`язань на загальну суму 230544,60 гривень.
Позивач звертався до відповідача з претензією від 13.03.2025 № 11, в якій повідомив останнього, що постачальник припинив відпускати паливо згідно талонів і не проінформував замовника про заміну талонів або припинення відпуску товарів по талонам, у зв`язку з чим позивач вимагав виконати зобов`язання за договором № 9 від 26.03.2024 року належним чином та передати пальне або повернути кошти за непоставлений товар. Зазначена претензія залишена відповідачем без розгляду.
Вищезазначене стало підставою для звернення до суду.
Крім того, до матеріалів справи додано: копії талонів на пальне, інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань тощо.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд задовольнити позов про стягнення з відповідача 230544,60 грн. основного боргу, 38731,49 грн. пені, 3183,41 грн. 3 % річних, 12956,52 грн. інфляційних втрат (станом на 17.06.2025р.).
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). 
Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Судом також враховується, що відповідно до ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. За змістом ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Як встановлено судом, 26.03.2024р. між комунальним підприємством «Берездів» (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «СИНЕРГІЯ СИСТЕМ» (Постачальник, після зміни найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Маджоріста") укладено договір № 9 про закупівлю.
Проте, як зазначив позивач, відповідач оплачений товар (зокрема, відповідно до платіжних інструкцій № 45 від 02 квітня 2024 року, № 112 від 15 липня 2024 року, № 82 від 27 травня 2024 року) передав позивачу лише частково, у зв`язку з чим у позивача залишились невикористаними талони на дизельне паливо: номіналом на 15 л. - 36 шт.; номіналом на 20 л. - 186 шт.; номіналом на 30 л. – 1 шт. Відповідачем не спростовано вищевказане твердження позивача.
Судом при цьому враховується, що зі змісту наявних у матеріалах справи копій видаткових накладних від 28.03.2024 року № 747, від 23.05.2024р. № 1314, від 09.07.2024р. № 1746 неможливо зробити висновок про те, що з боку позивача тією чи іншою особою на певній правовій підставі було підписано цей документ про отримання належно індивідуалізованого товару.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази, які би підтверджували передачу уповноваженими особами відповідача та прийняття уповноваженими особами позивача відповідно до умов вищенаведеного договору пального у вищезазначеній кількості на загальну суму 230544,60 гривень, а тому вимога про стягнення означеної суми основного боргу підлягає задоволенню.
Відповідно до приписів ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з чч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
За змістом ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з чч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти Постачальник може сплатити Замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.
Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи “Законодавство” наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення пеню в розмірі 38731,49 грн.
Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи “Законодавство” наданий позивачем розрахунок 3 % річних, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 3 % річних у розмірі 3183,41 грн.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №14 від 17.12.2013 року).
При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України №62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").
Щодо заявленої до стягнення суми втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19. Зокрема, при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.
У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19).
Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).
Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.
У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100% (п. 28 постанови у справі № 905/21/19).
Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
При цьому, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 дійшов висновку, що до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи “Законодавство” наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 12956,52 грн інфляційних втрат.
Судом відзначається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як передбачено ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).
Також судом при вирішенні спору взято до уваги, що у справі “Трофимчук проти України” Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін; Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа “Руїс Торіха проти Іспанії”). 
За таких обставин, беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази, які би підтверджували передачу уповноваженими особами відповідача та прийняття уповноваженими особами позивача відповідно до умов вищенаведеного договору пального у вищезазначеній кількості на загальну суму 230544,60 гривень, суд вважає правомірними вимоги щодо стягнення з відповідача 230544,60 грн. основного боргу, 38731,49 грн. неустойки, 3183,41 грн. 3 % річних, 12956,52 грн. інфляційних втрат у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, передбачених положеннями договору № 9 про закупівлю від 26.03.2024р., тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з задоволенням позову судовий збір у справі покладається на відповідача (з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження розміру ставки судового збору, що підлягав сплаті за подання позову).
Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Маджоріста» (місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 9, ідентифікаційний код 44876120) на користь комунального підприємства «Берездів» (Хмельницька обл., Шепетівський р-н, село Берездів, вулиця Хмельницького Богдана, будинок 50, ідентифікаційний код 40740607) 230544,60 грн. (двісті тридцять тисяч п`ятсот сорок чотири гривні 60 коп.) основного боргу, 38731,49 грн. (тридцять вісім тисяч сімсот тридцять одну гривню 49 коп.) неустойки, 3183,41 грн. (три тисячі сто вісімдесят три гривні 41 коп.) 3 % річних, 12956,52 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 52 коп.) інфляційних втрат, 3424,99 грн. (три тисячі чотириста двадцять чотири гривні 99 коп.) судового збору.
Видати наказ. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.07.2026р.

Суддя С.В. Заверуха

Відрук.: 1 прим.
1 - до справи
Надіслати позивачу, відповідачу до електронного кабінету Електронного суду.