Справа № 386/237/26 
Провадження № 2/386/428/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року селище Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі :

головуючого судді Гут Ю. О.
з участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В.
представника відповідача Пивоварова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВЕА ФІНАНС" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Встановив:
ТОВ "СВЕА ФІНАНС» звернулось до суду з позовною заявоюдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом направлення 13.02.2026 позовної заяви через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка надійшла до суду 13.02.2026.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.10.2022 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», та ОСОБА_1 було укладено Договір №437601 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебуває за адресою https://selfiecredit.ua/, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 03.10.2022 направило ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір №437601 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). 
В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником первісний кредитор здійснив ідентифікацію (встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних) і верифікацію (перевірку і підтвердження належності відповідній особі ідентифікаційних даних) особи в порядку, передбаченому пунктом 2 розділу 31 «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)» (Додатку 2 до «Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 № 107). Тобто отримання ідентифікаційних даних і їх верифікація із використанням системи BankID НБУ. Інформація про реєстрацію ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» в системі BankID НБУ (із статусом абонент-надавач послуг) починаючи з 20.08.2021 року наявна на офіційній сторінці Національного Банку за посиланням https://bank.gov.ua/ua/bank-id-nbu/abonents (пошук за найменуванням або ЄДРПОУ). Таким чином особу, що вчиняла дії в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора (особистому кабінеті на сайті https://selfiecredit.ua/), було однозначно встановлено як ОСОБА_1 . 
03.10.2022 позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» направило 03.10.2022 20:14:50 ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 (що було зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор T126, котрий в свою чергу боржником було 03.10.2022 20:17:46 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №437601 про надання споживчого кредиту, на умовах визначених офертою. 
Таким чином, 03.10.2022 20:17:48 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір №437601 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до розділу 1 кредитного договору, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надає позичальнику (споживачу) кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. кредит надається строком на 19 дні (-в), стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжної інфраструктури НБУ. Таким чином позичальником було отримано кредит в загальній сумі 10000,00 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 
Представник позивача, зазначив, що, згідно із отриманою від первісного кредитора інформацією, відповідач до дати укладення згаданого вище кредитного договору в загальній кількості 1 рази (-ів) оформлював кредитні відносини з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору.
11.01.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», нині - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №01.02-95/24, відповідно до умов якого фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим Договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 
Відповідно до додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-95/24 від 11.01.2024, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №437601 складає: 89420 грн. Оскільки додаток 1 (реєстр боржників) до договору факторингу є досить об`ємним документом і містить дані щодо кількох тисяч позичальників, на підтвердження вищенаведеного надає копію Договору факторингу, копію першої і останньої сторінки Додатку 1 до договору факторингу і копію витягу з додатку 1, який містить дані стосовно саме заборгованості ОСОБА_1 за договором №437601. 
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №437601 від 03.10.2022 становить 89420 грн., з яких:заборгованість по тілу - 10000 грн.; заборгованість по відсотках - 79420 грн. 
Позичальником порушено умови договору та станом на дату складання позовної заяви несплачена заборгованість складає: 89420 грн.
У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 89 420 грн, а також просить стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,4 грн.
Ухвалою суду від 20.02.2026 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті.
18 березня 2026 року у справі ухвалено заочне рішення.
Представник відповідача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , 15.04.2026 звернувся до суду через систему «Електронний суд» із заявою про перегляд заочного рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 року по цивільній справі №386/237/26 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором .
Заяву мотивовано тим, що  ОСОБА_1 не знала про розгляд справи № 386/237/26 та не була належним чином повідомлена про дату судового засідання у справі.У зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою збереження свого життя та здоров`я, ОСОБА_1 14.06.2023 виїхала з території України до Польщі, де на даний час перебуває, на підтвердження вказаного надає копія паспорта ОСОБА_1 з відміткою про виїзд за кордон. Конверт з судовою повісткою повернувся до суду із зазначенням, що ОСОБА_1 не проживає за адресою, на яку направлялася повістка. З іншого боку, суд не розміщував оголошення про виклик ОСОБА_1 до суду, а справа була розглянута в одно засідання без з`ясування причин неявки до суду відповідачки.
Вважає, що право відповідачки на доступ до правосуддя було безпідставно обмежено. , ОСОБА_1 не могла з об`єктивних причин взяти участь у розгляді справи та надати до суду заперечення проти пред`явленого позову.
Відповідачка вважає, що вимоги позивача про стягнення з неї 89420 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом є безпідставними та підлягають спростуванню в ході розгляду справи.
Позивач не довів, що має право вимоги до ОСОБА_1 . Суд не звернув увагу, що наданий позивачем додаток до договору факторингу від 11.01.2024 не містить даних про позичальника ОСОБА_1 , її кредитний договір. В реєстрі боржників ОСОБА_1 не має, отже позивач не набув право вимоги до ОСОБА_1 , а тому позов безпідставний. Кредитний договір не підписаний відповідачкою. Вкінці договору вказано -підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, однак не зазначено ніякого ідентифікатора.
Позивачем в електронний суд надано тільки сформований ним самостійно PDF файл, який до цього відповідачу не направлявся та не підписувався ним. Позивачем надано до суду примірник договору без підпису за допомогою КЕП чи УЕП, перевірити його достовірності, цілісності і незмінюваності як електронного документа на даний час неможливо. Якщо до суду не було надано примірників електронного кредитного договору з підписом за допомогою КЕП чи УЕП (електронний документ підписано за допомогою будь-якого іншого електронного підпису), то суд має здійснити окремі процесуальні дії, спрямовані на перевірку цілісності та незмінюваності даних, які в ньому містяться та з`ясувати: (а) чи направлявся примірник електронного кредитного договору відповідачу на визначену ним електронну адресу або на його акаунт у цій же інформаційно-комунікаційній системі; (б) якщо так, то в якому вигляді він відправлявся (прикріплений файл, посилання на веб-сторінку тощо); (в) чи існує технічна можливість внести зміни до примірника електронного договору після його укладення і направлення відповідачу в односторонньому порядку без його згоди. Відповідно, якщо в ході здійснення цих дій буде встановлено, до прикладу, що відповідачу було надіслано лише посилання на веб-сторінку, де міститься договір, а сам текст договору на цій сторінці викладено у простому ПДФ-форматі, то підтвердження цілісності і незмінюваності тексту цього договору фактично немає, оскільки цей формат дозволяє власнику веб-сторінки (сайту) вносити зміни в односторонньому порядку. Якщо ж договір був направлений відповідачу у вигляді прикріпленого ПДФ-файлу, з електронної адреси позивача, яка чітко дає зрозуміти, що це саме його адреса, і сам текст листа та додатки до нього технічно неможливо змінити, то це є належним підтвердженням цілісності і незмінюваності електронного документа. Без відповідачки судом не перевірявся оригінал електронного договору у первісному електронному форматі; докази направлення примірника електронного кредитного договору відповідачу на визначену ним електронну адресу або на його акаунт у інформаційно-комунікаційній системі; якщо так, то в якому вигляді він відправлявся (прикріплений файл, посилання на веб-сторінку тощо); докази технологічної неможливості порушити цілісність та незмінюваність.
Позивач не довів, що кредитні кошти надавалися відповідачці.
Позивач не надав ні платіжне доручення про перерахування коштів, ні виписку по банківському рахунку. Також, позивач не звертався до банківської установи з запитом кому належить банківська карта. Крім того, позивач не просив суд витребувати докази, якщо сам не має можливості отримати докази з певних причин.
Отже, доводи позивача, що відповідачці було надано в кредит 10000 грн. ґрунтуються виключно на припущенні позивача та не підтверджені належними доказами.
Позивач надав роздруківку ПРАВИЛ надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ». Однак, вказані правила не підписані на відповідачкою, ні навіть самим позивачем чи попереднім кредитором. Тому, відсутні будь-які законні підстави брати до уваги вказані правила як доказ регулювання правовідносин між позивачем та відповідачкою.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий банком до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідачка не укладала кредитний договір та додатки, роздруківки яких долучає представник позивача в якості копій до позовної заяви. Надані позивачем роздруківки документів отримані з власної інформаційної системи позивача. Будь-яким чином перевірити надані роздруківки неможливо. Такі роздруківки є неналежними та недостатніми доказами для об`єктивного встановлення обстави справи, оскільки є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б їх перевірити. Фактично позивач міг скласти документ будь-якого змісту, що нівелює значення такого документа. 
Крім того, позивач не підтвердив належними доказами факт переходу права вимоги до нього. Позивач не довів належними доказами факт укладення кредитного договору, факт перерахування відповідачці кредитних коштів, а також права вимоги у позивача будь-якої заборгованості у відповідачки. Із фрагментів номеру карти, що відображені в повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме відповідачці. В той же час, стороною позивача не було надано в якості доказів виписку про рух коштів, яка б могла підтвердити заборгованість відповідача, а саме отримання кредитних коштів та їх використання. Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, сплату тіла кредиту, відсотків, комісії, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Враховуючи зазначене, відповідачка вважає, що позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Ухвалою суду від 06.05.2026 заочне рішення суду від 18.03.2026 скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено проведення судового засідання
06.08.2026 визнано явку представника позивача обов`язковою за п. 5. ч. 2 ст. 223 ЦПК України, з метою отримання пояснення щодо наявності або відсутності в додатку №1 до договору факторингу №01.02-95/24 від 11.01.2024 – реєстру боржників прийняття належних ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права грошової вимоги (права вимоги) до боржника за спірним кредитним договором ОСОБА_1 в розмірі 89420 грн, який подано до суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки-повідомлення в електронному вигляді від 06.08.2026; в позові просив розгляд справи здійснювати без його участі, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав вказаних у заяві про скасування заочного рішення, суду пояснив, що відповідачка ніяких коштів-кредитів, ні в яких банках не брала, платіжних документів з банку не має. Вказав, що позивач додав копію електронного договору, на договорі відсутній цифровий електронний підпис, тому такий договорі до уваги брати неможливо. Крім того позивач не надав суду докази переказу кредитних коштів відповідачці. Просив у задоволенні позову відмовити. 
Заслухавши представника відповідачки, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 03.10.2022 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №437601, підписаний останьою електронним одноразовим ідентифікатором, а також сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, який надано споживачу до укладеногооя договору про споживчий кредит, який підписано ОСОБА_1 електронним одноразовим ідентифікатором Т126 03.10.2022. (а.с.6-18).
При цьому, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження свого твердження, що позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. Далі, за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора на веб-сайті позикодавця, який позичальник отримав на свій фінансовий номер телефону НОМЕР_1 , підписано (акцептовано) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), паспорт споживчого кредиту, графік платежів за кредитом, чим підтверджено укладення кредитного договору, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Тобто у суду відсутні можливості перевірити, чи істотні умови договору такі як сума кредиту, строк, процентна ставка та відповідальність за невиконання/неналежне виконання зобов`язання погоджено в заявці до Договору, яка містить електронний підпис ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором. Крім того, суду не надано доказу , що саме номер телефону НОМЕР_1 , на який за твердженням позивача, надіслано пароль ідентиівкатор належить відповідачці.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 грн строком на 365 днів з періодичністю сплати процентів 19 днів, стандартна процентна ставка 2,2 % .
Факт надання кредитних коштів відповідачу підтверджується копії документу від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК» щодо перерахування суми кредиту 10 000 грн на вказаний в договорі номер платіжної карти № НОМЕР_2 (ас. 35).
Як вбачається з наданих копій договору факторингу №01.02-95/24 від 11.01.2024 з додатками, укладених між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», назву якого змінено 25.03.2024 на ТОВ «СВЕА ФІНАНС», копії документу від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК» щодо перерахування суми кредиту 10 000 грн; копії витягу реєстру боржників від договору факторингу № 01.02-95/24 від 11.01.2024 року, копії рішення СВЕА ЕКОНОМІ КІПР ЛІМІТЕД єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна № 1 від 25.03.2024, ТОВ «СВЕА ФІНАНС » передає (відступає) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 в розмірі 89 420,00 грн. Підписання Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. Фактор в строк до 10 робочих днів з моменту отримання ціни продажу оформляє та надсилає кожному боржнику повідомлення про право відступлення права вимоги фактору. Фактор надає підтвердження направлення фактором повідомлення боржникам. (а.с.36-50)
З наданої позивачем копії розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 13.02.2026 має заборгованість у розмірі 89 420 грн, що складається із заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 10 000 грн, по відсоткам 79 420 грн.(а.с.28-34). 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)).
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з п.1 ч. 1, ч. 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ст. 76 ЦПК України.
Докази мають відповідати вимогам належності (ст. 77 ЦПК України), допустимості (ст.78ЦПК України), достовірності (ст. 79 ЦПК України) та достатності (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором є обчисленням з використанням математичних дій, який має ґрунтуватися на основі інформації про користування відповідачем банківськими послугами, що фіксуються на особовому рахунку клієнта (клієнтський рахунок), та на умовах, передбачених відповідним договором.
Отже, розрахунок заборгованості є письмовим доказом у розумінні ст. 95 ЦПК України, але не первинним доказом виконання конкретних операцій з коштами наданими у кредит.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).
Тож, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення.
Відповідно до змісту пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженому постановою правління національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписка з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить, зокрема: найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта.
Однак, позивач до суду у встановлений ст. 83 ЦПК України строк виписку з клієнтського рахунку відповідача не подав.
Своєю чергою відсутність виписки по клієнтському рахунку відповідача позбавляє суд перевірити обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, адже суд не має первинних даних про фактичне використання відповідачем кредиту та його повернення повністю або частково.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до норм ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що, на його думку, підтверджують вказані обставини, але разом з тим, не надав до суду для підтвердження виписку з клієнтського рахунку ОСОБА_1 , підтвердження проходження нею ідентифікації та верифікації, належність останній номеру мобільного телефону на який надіслано одноразовий ідентифікатор Т126, разом з цим додав лист ТОВ «ПЕЙТЕК» про підтвердження перерахування коштів у розмірі 10000 грн на платіжну картку вказану в договорі без зазначення отримувача коштів, підтвердження номеру банківської карти, який зареєстрований саме позичальником на який відповідно до договору позики повинен був перерахувати кошти первісний кредитор, суду не надав. 
Крім того, явку представника позивача судом визнано обов`язковою для надання пояснень щодо спірного договору, однак останній до суду не з`явився, будь-яких заяв чи пояснень суду не надав. 
Будь-яких заяв чи клопотань щодо цього доказу позивач до суду не подав, зокрема нічого не вказав про причини через, які цей доказ не може бути поданий ним разом із позовною заявою.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Позивач, не надав доказів на підтвердження позовних вимог, тобто, скористався своїми правами, передбаченим ЦПК України, на власний розсуд.
Відсутність первинних доказів надання Банком відповідачці кредиту, його розміру, можливого часткового повернення кредиту відповідачкою не дає підстав суду робити висновок про те, що відповідач отримав кредит і порушив свої зобов`язання щодо його повернення, а також про заборгованість та її розмір.
Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постановах Верховного Суду України від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц (провадження № 61-517св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19).
Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018р. в справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.
Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц.
Проте, сам по собі розрахунок заборгованості не відноситься до первинних банківських документів і відображає методику нарахування позивачем заборгованості, але не відображає операції з надходження кредитних коштів на рахунки клієнта та їх повернення.
Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості по кредитному договору.
Суд відзначає, позивач не довів належними та допустимими доказами отримання відповідачкою кредиту, наявність кредитної заборгованості відповідачки, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості.
Так обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Суд вважає, що лише виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному рахунку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду надані не були.
За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним нею з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ».
При цьому у суду відсутній обов`язок вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За результатами судового розгляду судом встановлено, що позивачем відповідно до приписів частини першої статті 81 ЦПК України не надано доказів перерахування кредитних коштів відповідачу на його рахунок (чи видачі готівки) та відповідних виписок з рахунків відповідача.
Також слід зазначити, що в порушення договорів факторингу боржнику (відповідачу) не надіслано повідомлення про відступлення права вимоги до фактора від клієнта.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «СВЕА ФІНАНС», що має наслідком відмову у їх задоволенні в повному обсязі. Позивачем не надано доказів на підтвердження її ідентифікації та верифікації, належність відповідачці номеру телефону на який надіслано одноразовий ідентифікатор, належність відповідачці номер картки, який вказаний в договорі та на який було здійснено перерахування коштів у розмірі 10000 грн, виписки по рахунку, підтвердження направлення фактором повідомлення боржникам про відступлення право відступлення права вимоги фактору, тому, відповідно, перевірити укладення кредитного договору, розмір нарахованих суми боргу та процентів відповідачці не є можливим, в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо укладення кредитного договору та розміру заборгованості не підтверджені належними доказами, в зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову за необґрунтованістю.
Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідачки не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76-89, 137, 141-142, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Відмовити повністю в задоволенні позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.
Місцезнаходження позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВЕА ФІНАНС": вул. Іллінська, буд. №8, м. Київ, поштовий індекс 04070; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 37616221.
Зареєстроване місце проживання відповідачаОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; РНОКПП- НОМЕР_3 .
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Дата складення повного судового рішення: 10 вересня 2026 року.

Суддя: Гут Ю. О.