Справа № 175/21296/25
Провадження № 2/175/4584/25
РІШЕННЯ 
Іменем України
"04" серпня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Войтуха О.М.,
за участю секретаря Волошка А.А.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позову зазначає, рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області по справі за № 192/1076/24 від 05 вересня 2024 року з позивача ОСОБА_3 стягнуто на утримання сина 1/4 усіх видів доходу щомісячно та на утримання колишньої дружини (до досягнення дитиною 3 років) 1/6 усіх видів доходу щомісячно.
Позивач також вказує, що після розірвання шлюбу він створив нову сім`ю з  ОСОБА_5 , і ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька – ОСОБА_6 . Судовим наказом Дніпровського районного суду Дніпропетровської області по справі за №175/16326/25 від 16 жовтня 2025 року з ОСОБА_3 стягнуто ще 1/4 усіх видів доходу на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач зазначає, що за вказаними судовими рішеннями з нього стягуються аліменти в розмірі 2/3 усіх видів його доходу або 66,67%. При цьому посилається на те, що на даний час змінились підстави з яких виходив суд, призначаючи йому аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на утримання колишньої дружини ОСОБА_4 (до досягнення дитиною 3 років), так як змінився його сімейний стан та склад сім`ї, що суттєво погіршило його матеріальний стан та просить зменшити стягнення до 1/6 усіх видів доходу на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на утримання доньки  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повністю скасувати стягнення аліментів на утримання колишньої дружини ( ОСОБА_4 ) у розмірі 1/6 доходу у зв`язку з відпадінням підстав, передбачених законом.
23 лютого 2026 року через Електронний суд від представника відповідача ОСОБА_4 – адвоката Трубачови І.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона заперечує проти задоволення позовної заяви та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вказує, що позивач є військовослужбовцем, працездатною особою та має регулярний дохід. Донька позивача ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто у період, коли шлюб між позивачем ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_4 був офіційно зареєстрований і не розірваний у встановленому законом порядку. Таким чином, виникнення нового аліментного обов`язку є наслідком особистих дій позивача ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_4 . Зазначена обставина не може розглядатися як об`єктивна та незалежна від волі позивача підстава для зменшення рівня матеріального забезпечення першої дитини, оскільки відповідно до статей 141, 180 Сімейного кодексу України всі діти мають рівні права на належне утримання, а батьківський обов`язок не може бути зменшений через дії самого платника аліментів. Позивач ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю своєї доньки ОСОБА_6 — ОСОБА_5 однією сім`єю та веде з нею спільне господарство. За таких обставин аліменти, стягнуті на користь матері дитини, фактично не створюють відокремленого фінансового навантаження, яке б істотно зменшувало його реальну платоспроможність щодо дитини, яка проживає з відповідачкою ОСОБА_4 . Народження другої дитини не може бути підставою для погіршення рівня утримання першої дитини. 
15 травня 2026 року на адресу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов відзив від відповідачки ОСОБА_5 , в якій відповідач ОСОБА_5 не заперечувала щодо задоволення позовних вимог та просила суд задовільнити позовну заяву в повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача просила суд задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Трубачова І.Ю. заперечувала щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, розглянувши справу відповідно до ст. 274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року по справі № 192/735/25 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був розірваний.
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2024 року по справі №192/1076/24 з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 усіх видів доходу щомісячно та на утримання колишньої дружини ОСОБА_4 (до досягнення дитиною 3 років) 1/6 усіх видів доходу щомісячно.
Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 мають малолітню доньку – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтовом про народження, виданим Амур-Ніжньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управлінняМіністерства юстиції України 02 травня 2025 року.
Судовим наказом Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2025 року по справі № 175/16326/25 з ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходу на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наведені вище обставини, в їх сукупності, свідчать що після ухвалення рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області по справі від 05 вересня 2024 року №192/1076/24 та винесення судового наказу Дніпровським районним судом Дніпропетровської області по справі за № 175/16326/25 від 16 жовтня 2025 року матеріальний стан позивача ОСОБА_3 внаслідок збільшення числа утриманців погіршився.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина перша статті 192СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.
У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставин, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_3 зазначив, що його матеріальне становище суттєво змінилося, зокрема, у зв`язку з народженням другої дитини, на утримання та забезпечення якої він несе додаткові витрати.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
В постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц (провадження №61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) вказано, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: 
від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23).
Одночасно, суд не приймає доводи позивача щодо підстав припинення права одного з подружжя на утримання, внаслідок того, що відповідач ОСОБА_4 разом із сином ОСОБА_7 проживає у Німеччині, де має доступ до розгалуженої системи соціального захисту (Kindergeld, житлові субсидії, можливість часткового працевлаштування).
Посилання позивача ОСОБА_3 на проживання відповідачки ОСОБА_4 за кордоном або отримання нею соціальної допомоги не є передбаченими законом підставами для припинення права на утримання дружини.
Відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Ненадання належних та допустимих доказів свідчить про їх недоведеність.
Крім того, зменшення або припинення виплати аліментів на утримання матері дитини до досягнення нею трирічного віку суперечитиме меті статті 84 СК України, яка спрямована на забезпечення належного догляду за малолітньою дитиною та гарантування стабільного матеріального забезпечення сім`ї у період раннього дитинства.
При цьому суд враховує, що отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша статті 81 ЦПК України).
Так, з матеріалів справи вбачається, що з моменту винесення Солонянським районним судом Дніпропетровської області рішення від 05 вересня 2024 року по справі № 192/1076/24 про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , у позивача як платника аліментів, з`явилися умови, визначені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме народження доньки ОСОБА_6 , в новій сім`ї, на утримання якої з позивача ОСОБА_3 , відповідно до Судового наказу від 16 жовтня 2025 року по справі №175/16326/25 стягується ще 1/4 усіх видів доходу, а отже за рахунок свого доходу позивач має здійснювати утримання двох неповнолітніх дітей, а також утримання колишньої дружини ОСОБА_4 до досягнення дитини трирічного віку, що вказує на зміну його майнового стану.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року.
Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи наведені позивачем обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру аліментів, які стугуються із позивача ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину.
Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітніх дітей, а також визначеному законодавцем способу стягнення аліментів та з врахуванням розміру доходу позивача, є більшим розміру прожиткового мінімуму.
Водночас судом взято до уваги, що позивач ОСОБА_3 за віком та станом здоров`я є працездатним, офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, а тому суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти у вказаному розмірі.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено та підтверджено належними та допустимими доказами те, що зміни, що відбулися у сімейному стані платника аліментів (позивача), які дають суду всі підстави для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та таке зменшення на думку суду, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей позивача.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги та зменшити позивачу розмір аліментів на утримання сина - ОСОБА_7 , визначений рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2024 року по справі №192/1076/24 з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та зменшити розмір аліментів на утримання доньки - ОСОБА_6 , визначений судовим наказом Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2025 року по справі № 175/16326/25 з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні позовних вимог щодо скасування стягнення аліментів на утримання колишньої дружини ОСОБА_4 (1/6 доходу), які визначені рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2024 року по справі № 192/1076/24, суд вважає за необхідне відмовити.
На підставі ст.ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів - задовільнити частково.
Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2024 року по справі № 192/1076/24 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 та стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2025 року по справі № 175/16326/25 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на утримання доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          О.М. Войтух