БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21.07.2026
Єдиний унікальний номер 497/1856/26
Провадження № 1-кп/497/176/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2026 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт по кримінальному провадженню №12026162270000322 від 05.06.2026 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград Одеської області, громадянина України, без освіти у цивільному шлюбі, на утриманні має 7 неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, є особою з інвалідністю 2 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України № НОМЕР_1 , виданого органом 5129 від 16.11.2021 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та угоду про визнання винуватості укладену між обвинуваченим та прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 25.06.2026 постановою Болградського районного суду Одеської області по справі № 497/1414/25, був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень,
передбаченого ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Далі КУпАП), та йому призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, яка набрала законної сили 07.07.2025.
В подальшому ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортним засобом, оскільки 31.07.2025 особисто отримав вказану постанову суду, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні насліди та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, порушення ч.1 ст. 129-1 Конституції України та ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортними засобами за наступних обставин: 
05.06.2026 приблизно о 10:35 годині, ОСОБА_4 слідуючи по вул. Заводська у м. Болград Одеської області, будучи на підставі постанови суду позбавленням права керування транспортним засобом, діючи з умислом, спрямованим на невиконання вищевказаної постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, що набрала законної сили, з мотивів явної неповаги до судового рішення, що набрало законної сили, особисто здійснював керування транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 21063» з реєстраційним номером НОМЕР_3 , порушив вимоги п. 2.1 (а) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України за правовою кваліфікацією: умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

29 червня 2026 року між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026162270000322 від 05.06.2026 року та підозрюваним, наразі обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст.471 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор Болградської окружної прокуратури ОСОБА_6 з однієї сторони та підозрюваний ОСОБА_4 з другої сторони, дійшли згоди щодо:
- правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.382 КК України за ознаками: умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Підозрюваний ОСОБА_4 взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинене кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Під час укладення цієї угоди та визначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, сторонами узгоджено можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням за ст.75 КК України із покладенням на засудженого обов?язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2,4 ч.3 ст.76 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, та наслідки її невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

В судовому засіданні 21.07.2026 року:
Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України - визнав повністю та просив затвердити угоду.
Захисник підтримав позицію підзахисного і зазначив, що угода укладена відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у його присутності.
Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки така відповідає волі сторін та не суперечить вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України, Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, який згідно ст.12 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України: права визначені положеннями цієї статті, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь - яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 28.11.2025 року вимогам ст.ст.469, 472, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема, щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Правова кваліфікація дій кримінального правопорушення правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Суд не вдавався до перевірки фактичних обставин вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.
Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Застосувати положення ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік з покладенням обов?язків, передбачені ст.76 КК України.

А відтак, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості за ч.1 ст.382 КК України може забезпечити досягнення мети покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Процесуальні витрати відсутні.
Речовий доказ: транспортний засіб марки ВАЗ 21063 з державним номером НОМЕР_3 вважати повернутим ОСОБА_4 .
Цивільний строк не пред?являвся.
Міра запобіжного заходу до ОСОБА_4 - не застосовувалася і підстав для застосування не має.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 468-476 КПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.06.2026 року, укладену між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним, наразі обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді у вигляді 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України  ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. 
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу до ОСОБА_4 – не застосовувати.

Речовий доказ: транспортний засіб марки ВАЗ 21063 з державним номером НОМЕР_3 вважати повернутим ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених ч.4 статтею 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення. 

Суддя     ОСОБА_1