ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 580/3737/23
адміністративне провадження № К/990/10288/24, К/990/12215/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М., 
суддів - Загороднюка А.Г.,
Радишевської О.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора 
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 (головуючий суддя - Тимошенко В.П.), 
додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 (головуючий суддя - Тимошенко В.П.)
та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 (головуючий суддя - Аліменко В.О., судді - Бєлова Л.В., Кучма А.Ю.)
та за касаційною скаргою Черкаської обласної прокуратури 
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 (головуючий суддя - Тимошенко В.П.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 (головуючий суддя - Аліменко В.О., судді - Бєлова Л.В., Кучма А.Ю.)
у справі № 580/3737/23
за позовом ОСОБА_1 
до Офісу Генерального прокурора,
Черкаської обласної прокуратури, 
Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) 
про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач-1), Черкаської обласної прокуратури (далі - відповідач-2), Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі - Кадрова комісія, відповідач-3), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 1 від 15.03.2023 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора компетентності, професійної етики та доброчесності;
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Черкаської обласної прокуратури № 55к від 17.04.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області;
- поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області з 17.04.2023;
- стягнути з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.04.2023 до моменту ухвалення рішення у справі;
- стягнути з Черкаської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в рівних частках;
- рішення в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач указує, що оскаржуваним рішенням відповідача-3, за результатами проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, Кадрова комісія виявила обставини, які свідчать про невідповідність позивача вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, що призвело до висновку про неуспішне проходження позивачем атестації. Позивач вважає наявними підстави для скасування цього рішення з підстав його необґрунтованості, нечіткості та неясності. Як зазначає позивач, при прийнятті спірного рішення Кадрова комісія не врахувала відповіді Національного агентства з питань запобігання корупції, висновку службового розслідування та інших матеріалів при перевірці на доброчесність. Позивач зауважує, що обставини, на які покликається Кадрова комісія у рішенні, вже були предметом перевірки, тому такі не могли бути покладені в основу оскаржуваного рішення.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
3. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2023, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 1 від 15.03.2023 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора компетентності, професійної етики та доброчесності. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Черкаської обласної прокуратури № 55к від 17.04.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області. Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області з 18.04.2023. Стягнуто з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.04.2023 до 25.10.2023 у розмірі 43 995 грн 90 коп. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 7276 грн 25 коп. допущено до негайного виконання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп. 
4. При ухваленні рішень суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що Кадрова комісія не наділена повноваженнями на перевірку декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, проведення моніторингу способу життя. При цьому суди попередніх інстанцій врахували, що оскаржуване рішення Кадрової комісії не містить посилань на рішення або повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції стосовно позивача. З цих підстав суди вказали, що висновки Кадрової комісії є припущеннями, які не підтверджені належними доказами. Також суди вважали, що рішення Кадрової комісії не відповідає вимогам пункту 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233, оскільки в такому не наведено належної та достатньої для будь-якого аналізу деталізації причин, на основі яких комісія дійшла до висновку про наявність обґрунтованого сумніву щодо невідповідності позивача вимогам доброчесності.
5. Додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2023, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024, заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1 500 грн 00 коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1500 грн 00 коп.
Короткий зміст касаційної скарги Офісу Генерального прокурора та її обґрунтування 
6. Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач-1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
7. Підставою, на якій подана касаційна скарга відповідач-1 указує пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
8. Обґрунтовуючи посилання на указану норму процесуального закону, скаржник зазначає про неправильне застосування судами пункту 8 частини першої статті 11, частини першої статті 4 Закону України «Про запобігання корупції» та незастосування підпункту 13 пункту 15 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм, викладених у постановах від 14.07.2022 у справі № 640/1083/20, від 15.09.2022 у справі № 380/4314/21, від 28.09.2023 у справі № 640/39174/21, від 04.08.2022 у справах № 200/8155/20-а та № 160/12019/20. 
9. У цій частині мотиви скаржника зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій про те, що виключно Національне агентство з питань запобігання корупції є уповноваженим органом на здійснення моніторингу, зокрема, способу життя суб`єктів декларування. Скаржник наголошує, що за приписами пункту 15 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», пункту 9 розділу IV Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221, критеріями дотримання прокурорами правил професійної етики та доброчесності є, зокрема, відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики. Зауважує, що у спірних правовідносинах, йдеться не про перевірку декларацій, а про надання кадровою комісією під час атестації оцінки відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, етики та доброчесності. Указує, що завданням комісії не є встановлення невідповідності задекларованої інформації дійсності, а надання оцінки доброчесності прокурора у зв`язку із виявленням інформації, яка породжує обґрунтований сумнів у дотриманні прокурором відповідних правил. Наголошує, що поза увагою судів залишилося те, що встановлені у спірному рішенні факти давали комісії обґрунтовані підстави для висновку про невідповідність позивача критеріям професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. 
10. Крім того, відповідач-1 посилається на неправильне застосування судами частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України, без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.08.2022 у справі № 420/7408/20. У цьому аспекті скаржник посилається на неправильний розрахунок судами суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь позивача, оскільки не ураховано ту обставину, що позивач перебувала на посаді головного спеціаліста відділу в Черкаській обласній прокуратурі та отримувала заробітну плату. 
11. За доводами відповідача-1, додаткове рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу та постанова апеляційного суду, якою переглянуто таке рішення, також підлягають скасуванню, оскільки є похідними від рішення суду про задоволення позовних вимог. 
Короткий зміст касаційної скарги Черкаської обласної прокуратури та її обґрунтування
12. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Черкаською обласною прокуратурою також подано до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій відповідач-2 просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
13. Підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник указує пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
14. Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач-2 зазначає про те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано пункти 9, 11, 12, 13, 15, 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», пункту 8 частини першої статті 11, частини першої статті 4 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 8 розділу I, підпунктів 15, 16 розділу IV Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221, пункту 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233, щодо вмотивованості та обґрунтованості рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14.07.2022 у справі № 640/1083/20, від 04.08.2022 у справах № 200/8155/20-а, № 160/12019/20, від 15.09.2022 у справі № 380/4314/21, від 28.09.2023 у справі № 640/39174/21. 
15. У цій частині доводи касаційної скарги Черкаської обласної прокуратури в цілому є аналогічними доводам касаційної скарги Офісу Генерального прокурора. 
16. Також відповідач-2 посилається на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.08.2022 у справі № 420/7408/20, від 21.12.2023 у справі № 360/4404/21 щодо застосування частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України, щодо стягнення різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. 
17. Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач-2 указує на неправильне застосування судами пунктів 9, 12, 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», пункту 8 розділу I, підпунктів 15, 16 розділу IV Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221, пункту 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233, та відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування наведених норм саме в контексті оцінки дискреційних повноважень кадрової комісії щодо відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики і доброчесності. 
18. У цьому аспекті відповідач-2 підкреслює, що суд не наділений повноваженнями здійснювати переоцінку щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора та, відповідно, встановлювати відповідність прокурора цим вимогам, оскільки такі дискреційні повноваження мають виключно члени кадрової комісії. 
Позиція інших учасників справи
19. Позивач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористалася, відсутність якого, згідно з приписами частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій. 
Рух касаційних скарг
20. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М., суддів: Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М. від 01.04.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора. 
21. Ухвалою від 17.04.2024 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М., суддів: Жука А.В., Мартинюк Н.М. відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Черкаської обласної прокуратури. 
22. Розпорядженням т.в.о. заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 05.08.2026 № 1014/0/78-26 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 580/3737/23 у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Мартинюк Н.М. та у зв`язку з перебуванням судді Жука А.В. у відпустці. 
23. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю - Мельник-Томенко Ж.М., суддів: Загороднюка А.Г., Радишевську О.Р. для розгляду судової справи № 580/3737/23.
24. Ухвалою Верховного Суду від 04.08.2026 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи 
25. ОСОБА_1 проходила службу в органах прокуратури та з 14.06.2019 займала посаду начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області. 
26. За результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, ОСОБА_1 набрала менше прохідного балу для успішного складання іспиту, у зв`язку з чим 13.09.2021 П`ятнадцята кадрова комісія обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) ухвалила рішення про неуспішне проходження атестації та наказом керівника Черкаської обласної прокуратури від 21.10.2021 № 626к ОСОБА_1 була звільнена з посади начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області та з органів прокуратури.
27. Не погодившись із рішенням П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) та наказом від 21.10.2021 № 626к, ОСОБА_1 оскаржила їх до суду.
28. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.03.2022 у справі № 580/9953/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2022, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13.09.2021 № 141 та наказ керівника Черкаської обласної прокуратури від 21.10.2021 № 626к, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області з 22.10.2021.
29. На підставі пункту 32 розділу V Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 року № 221, ОСОБА_1 продовжила участь у процедурі атестації прокурорів з другого етапу.
30. За результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки ОСОБА_1 набрала 121 бал. 
31. Рішенням Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 09.01.2023 № 1 ОСОБА_1 допущено до співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. 
32. За результатами проведення співбесіди 15.03.2023 Чотирнадцята кадрова комісія обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) ухвалила рішення № 1 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації. 
33. За змістом указаного рішення Чотирнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) виявлено обставини, які свідчать про невідповідність начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.
34. Так, під час проходження ОСОБА_1 співбесіди у кадрової комісії виникли запитання до прокурора у частині підтвердження законності джерел походження майна, достатнього для придбання нею 30.05.2020 житлової квартири у м. Черкаси, вартістю 838 000 грн. Надаючи кадровій комісії пояснення з цього приводу, ОСОБА_1 пояснила, що придбала зазначену квартиру за грошові кошти, одержані нею від близьких родичів у вигляді подарунків: 750 000 грн - від матері та 100 000 грн - від рідної сестри, що було своєчасно відображено ОСОБА_1 у відповідних майнових деклараціях. Щодо джерел походження наданих матір`ю прокурора грошових коштів у сумі 750 000 грн ОСОБА_1 повідомила, що її мати 28.05.2020 продала власну квартиру в м. Черкаси за 148 900 грн, проте реальна вартість квартири склала 27 500 доларів США, що на момент продажу було еквівалентно сумі у 742 500 грн. 
35. Оскільки зазначені вище обставини з`ясовувалися під час проведення упродовж 2021 року службової перевірки, кадровою комісією було запропоновано ОСОБА_1 підтвердити або ж спростувати надані нею в процесі проведення службової перевірки письмові пояснення. Під час проходження співбесіди ОСОБА_1 підтверджено, що її рідна мати - ОСОБА_2 дійсно 28.05.2020 уклала договір купівлі-продажу (відчуження) житлової квартири із ОСОБА_3 , згідно з яким вартість об`єкту продажу становила 148 900 грн, що відповідало вартості, встановленій на підставі звіту про незалежну оцінку ринкової вартості, складеного сертифікованим експертом-оцінювачем. У результаті укладення вказаного договору її мати отримала набагато більшу суму грошових коштів, а саме: 27 500 доларів США, що було еквівалентно 742 500 грн, про що свідчить відповідна розписка ОСОБА_2 про одержання нею від покупця зазначених коштів, яка була складена власноруч 28.05.2020. Відповідаючи на запитання членів кадрової комісії про те, чи була ОСОБА_1 безпосередньо присутньою під час укладання її матір`ю зазначеного правочину з продажу квартири, а також під час передання покупцем ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 27 500 доларів США, прокурор відповіла ствердно та повідомила, що відповідна розписка про одержання цих коштів складалася у її присутності.
36. Водночас, відповідаючи на запитання, чи була сплачена ОСОБА_2 приналежна до сплати сума податку з отриманих нею коштів, прокурор ОСОБА_1 повідомила, що податки за результатами укладення відповідного правочину за домовленістю між сторонами сплачував покупець, відтак, базою для оподаткування слугувала сума, зазначена в договорі купівлі-продажу, тобто 148 900 грн, а не реальна вартість проданої квартири.
37. На підставі наведених пояснень прокурора кадрова комісія виснувала, що ОСОБА_1 були прийняті в дар від матері та в подальшому використані для придбання власної квартири грошові кошти, одержані у результаті правочину, вчиненого у спосіб, спрямований на умисне заниження бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб та військовим збором. При цьому, як випливає з пояснень ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаною про обставини укладення її матір`ю відповідного правочину (включно з обставинами одержання реальної вартості проданого об`єкту), вона не могла не усвідомлювати, що з одержаних від продажу квартири грошових коштів мали бути сплачені відповідні податки.
38. Таким чином, кадрова комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 були використані у власних цілях грошові кошти, одержані її матір`ю від правочину, вчиненого із умисним ухиленням від сплати податків та зборів, про що прокурор, з урахуванням встановлених обставин, не могла не бути обізнаною, проте прийняла їх у дар та розпорядилася ними на власний розсуд, що не відповідає встановленим стандартам доброчесності.
39. Також кадровою комісією взято до уваги факт наявності в матеріалах особової справи ОСОБА_1 довідки про результати таємної перевірки доброчесності від 26.07.2021 № 17/1 -7636ра-21, згідно з якою ОСОБА_1 вважається такою, що не пройшла таємну перевірку доброчесності. Зі змістом зазначеної довідки, як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_1 була ознайомлена під розпис 02.08.2021 та в судовому порядку її не оскаржувала.
40. На підставі рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 1 від 15.03.2023 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» наказом Черкаської обласної прокуратури від 17.04.2023 № 55к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» з 17.04.2023. 
41. Указане зумовило звернення позивача до суду з цим позовом. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Релевантні джерела права й акти їх застосування (чинні на час виникнення спірних правовідносин)
42. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
43. За правилами частини першої статті 4 Закону України «Про прокуратуру» організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
44. Пунктом 7 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» визначено, що положення щодо проходження атестації, передбаченої цим розділом, поширюються на прокурорів та слідчих органів прокуратури, які:
1) на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах;
2) на день набрання чинності цим Законом займали посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, але з поважних причин, до яких належать тимчасова непрацездатність, відпустка по догляду за дитиною, відрядження для участі в роботі інших органів на постійній основі тощо, не проходили атестацію;
3) звільнені з органів прокуратури у зв`язку з настанням підстав, передбачених підпунктами 1 і 2 пункту 19 цього розділу, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах;
4) звільнені до набрання чинності цим Законом з органів прокуратури, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах.
Прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 цього пункту, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації.
Проходження атестації особами, зазначеними в підпункті 3 цього пункту, розпочинається з етапу, на якому було прийнято рішення про неуспішне її проходження.
45. Пунктом 9 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» передбачено, що атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 7 цього розділу.
46. Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур, утворення, визначення складу, періоду та порядку роботи яких, здійснюється Генеральним прокурором (пункт 11 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»). 
47. Відповідно до пункту 12 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора.
48. Згідно з пунктом 13 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» атестація прокурорів включає такі етапи:
1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;
2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.
Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.
49. За правилами пункту 15 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» для проведення співбесіди кадрові комісії вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі інформацію про:
1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів та їх результати;
2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;
3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;
4) зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.
Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Для цього графік проведення співбесід із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, його посади, заздалегідь оприлюднюється на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора.
50. Відповідно до пункту 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
51. Пунктом 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» установлено, що прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання однієї з таких підстав:
1) неподання прокурором чи слідчим органів прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;
2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації;
3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора чи слідчого органів прокуратури, який успішно пройшов атестацію;
4) ненадання прокурором чи слідчим органів прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.
52. За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221 (далі - Порядок № 221) атестація прокурорів - це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.
53. Пунктами 5, 6 розділу І Порядку № 221 передбачено, що предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.
Атестація включає такі етапи:
1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;
2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;
3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.
54. Відповідно до пункту 8 розділу І Порядку № 221 за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
55. Питання щодо проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора визначено розділом IV Порядку № 221.
56. Згідно з пунктом 9 розділу IV Порядку № 221 для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про:
1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати;
2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;
3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;
4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.
57. Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно) (пункт 10 розділу IV Порядку № 221). 
58. За приписами пункту 11 розділу IV Порядку № 221 дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.
Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).
59. За правилами пунктів 12, 13 розділу IV Порядку № 221 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.
Співбесіда прокурора складається з таких етапів: 1) дослідження членами комісії матеріалів атестації; 2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання.
Співбесіда проходить у формі засідання комісії.
60. Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності (пункт 14 розділу IV Порядку № 221). 
61. Відповідно до пункту 15 розділу IV Порядку № 221 після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.
62. Пунктом 16 розділу IV Порядку № 221 передбачено, що залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
63. За правилами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
64. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України). 
65. Колегія суддів, перевіривши доводи касаційних скарг, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених у статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із такого.
66. У світлі аргументів касаційної скарги Черкаської обласної прокуратури з приводу відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування положень пунктів 9, 12, 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», пункту 8 розділу I, підпунктів 15, 16 розділу IV № 221, пункту 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233, що стосуються дискреційних повноважень кадрової комісії на оцінку відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики і доброчесності та у цьому зв`язку щодо меж обґрунтованості рішення кадровою комісією за результатами проведеної співбесіди, Верховний Суд зазначає таке.
67. Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо перевірки дискреції кадрової комісії під час проведення співбесіди на третьому етапі атестації прокурорів, процедура проведення якого визначена пунктом 9 розділу IV Порядку № 221, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.07.2022 у справі №640/1083/20, від 22.09.2022 у справі № 200/7541/20-а, від 29.09.2022 у справі №260/3026/20, від 20.10.2022 у справах № 140/17496/20 та 640/18156/20, від 06.10.2022 у справі № 640/777/20, від 18.10.2022 у справі № 640/1358/20, від 03.11.2022 у справі № 640/1088/20, від 08.11.2022 у справі № 640/1559/20, від 10.11.2022 у справі № 280/7188/20 та ін.
68. Відповідно до пунктів 7, 9, 11, 12, 15, 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та пункту 9 розділу IV Порядку № 221 в аспекті дискреційних повноважень кадрових комісій (в рамках атестації прокурорів) і меж судового контролю у справах про оскарження рішень останніх за наслідками третього етапу атестації (співбесіди), за результатами якої приймається рішення кадрової комісії про успішне або неуспішне проходження прокурором атестації. У разі неуспішного проходження атестації прокурором, таке рішення є безальтернативною підставою для прийняття наказу про звільнення прокурора з посади, яке має ознаки рішення суб`єкта владних повноважень, з огляду на що має відповідати вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому рішення цього органу (кадрової комісії) можуть піддаватися судовому контролю, що аж ніяк не заперечує й не протирічить його дискреційним повноваженням під час атестування прокурорів й ухвалення за наслідками цієї процедури відповідних рішень.
69. При цьому, суди попередніх інстанцій під час перевірки рішення кадрової комісії, не втручаючись у дискреційні повноваження вказаної комісії та, керуючись завданнями адміністративного судочинства, передбаченими статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, досліджують пояснення позивача та надані ним документи на підтвердження наданих ним пояснень щодо розбіжностей встановлених цією комісією під час проведення співбесіди та з`ясовують, чи дійсно вони спростовують висновки комісії, які стали підставою для прийняття спірного рішення.
70. Пунктом 12 Порядку роботи кадрових комісій, який затверджено Наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233 (далі - Порядок № 233) передбачено, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.
71. З огляду на положення Порядку № 221 та Порядку № 233 рішення кадрової комісії, ухвалене за результатами атестації, зокрема її третього етапу, має містити обґрунтований висновок про те, за якими саме критеріями (компетентності, професійної етики або доброчесності) та на підставі яких доведених фактів, прокурор не відповідає займаній посаді та, відповідно, підлягає звільненню (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 07.07.2022 у справі № 560/214/20). 
72. Змістовний аналіз оскаржуваного рішення кадрової комісії свідчить про те, що підставами для його прийняття слугували висновки комісії про невідповідність прокурора вимогам доброчесності.
73. Надаючи оцінку вмотивованості та обґрунтованості висновків комісії про невідповідність позивача вимогам доброчесності, суди попередніх інстанцій виснували, що зміст оскаржуваного рішення кадрової комісії місить виключно висновок про наявність у комісії обґрунтованих сумнівів щодо відповідності позивача вимогам доброчесності без посилання на належні та допустимі докази на підтвердження цих сумнівів. 
74. У доводах касаційних скарг відповідачі наполягають на неправильному застосуванні судами попередніх інстанцій пункту 8 частини першої статті 11, частини першої статті 4 Закону України «Про запобігання корупції», підпункту 13 пункту 15 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм, викладених у постановах від 14.07.2022 у справі № 640/1083/20, від 15.09.2022 у справі № 380/4314/21, від 28.09.2023 у справі № 640/39174/21, від 04.08.2022 у справах № 200/8155/20-а та № 160/12019/20. 
75. Так, у постановах від 14.07.2022 у справі № 640/1083/20, від 28.09.2023 у справі № 640/39174/21, від 04.08.2022 у справах № 200/8155/20-а Верховний Суд, аналізуючи норми законодавства, якими урегульовано питання щодо реалізації кадровими комісіями повноважень, наданих Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та Порядком № 221, указав, що наявність у Національного агентства з питань запобігання корупції виключних повноважень на здійснення повної перевірки декларацій, яка полягає, зокрема, у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення суб`єкта декларування, не обмежує кадрові комісії у здійсненні ними перевірок відповідності прокурора вимогам професійної етики та доброчесності відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».
76. У наведених постановах Верховний Суд зауважив, що встановлений Законом України «Про запобігання корупції» порядок перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та передбачена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» процедура атестації з проведенням співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності є двома різними, окремими, законодавчо врегульованими процедурами, які мають різні правові наслідки, не підміняють та не суперечать одна одній.
77. У постановах від 15.09.2022 у справі № 380/4314/21, від 04.08.2022 у справі № 160/12019/20 Верховний Суд зазначив, що оцінка професійної етики та доброчесності прокурора (пункт 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури») - це суб`єктивне відображення інформації про прокурора, отриманої в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади, через яку може виникнути обґрунтований сумнів щодо доброчесності першого.
78. Тому завданням кадрової комісії є не доведення того, що прокурор порушив закон, а визначення наявності обґрунтованих сумнівів щодо його відповідності вимогам професійної етики і доброчесності прокурора.
79. Вказані обґрунтовані сумніви можуть виникати у тих випадках, коли наявні підстави вважати, що дії (бездіяльність) прокурора свідчать про його невідповідність критеріям навіть за відсутності з приводу таких дій (бездіяльності офіційного рішення уповноважених посадових осіб чи органів державної влади (або у випадку прийняття рішення на користь прокурора, якщо є сумніви щодо об`єктивності такого рішення).
80. Визначення відповідності або невідповідності прокурора критеріям має відбуватися на основі сумарної оцінки всієї інформації, яка свідчить про порушення вимог професійної етики і доброчесності (за винятком грубих порушень, наявності яких самих по собі є достатньою для твердження про невідповідність прокурора критеріям професійної етики чи доброчесності).
81. У межах процедури атестації прокурорів, з урахуванням мети і завдань її проведення, повноваженнями комісії є з`ясування й оцінка усіх аспектів життя і діяльності прокурора не лише професійного характеру, але й морально-етичного, тобто комісія повинна визначити чи відповідає поведінка прокурора визначених міжнародним стандартам у цій сфері.
82. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням, насамперед, зазначимо, що в цілому аналіз змісту оскаржуваних рішень дає підстави вважати про суперечливість висновків цих судів, які покладено в основу мотивів задоволення позову. Так, з одного боку, суди указують на те, що повноваження стосовно здійснення контролю, у тому числі щодо перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, віднесені до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції, яка має відбуватися у порядку, визначеного Законом України «Про запобігання корупції», з іншого боку, - указують на те, що встановлений Законом України «Про запобігання корупції» порядок перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та передбачена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» процедура атестації з проведенням співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності є двома різними, окремими, законодавчо врегульованими процедурами, які мають різні правові наслідки, не підміняють та не суперечать одна одній. 
83. При вирішенні спірних правовідносин суди попередніх інстанцій керувалися тим, що іншими повноваженнями на перевірку декларацій, проведення моніторингу способу життя, окрім тих, які визначені пунктом 15 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», кадрова комісія не наділена. 
84. Оскільки спірне рішення кадрової комісії не містить посилань на будь-які рішення або повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції стосовно позивача, суди попередніх інстанцій вважали, що висновки кадрової комісії є припущеннями, що не підтверджені належними доказами.
85. Водночас зі змісту спірного рішення випливає, що на підставі дослідження матеріалів атестації та наданих під час співбесіди пояснень прокурора, кадрова комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 були використані у власних цілях грошові кошти, одержані її матір`ю від правочину, вчиненого з умисним ухиленням від сплати податків та зборів, про що прокурор не могла не бути обізнаною, проте прийняла їх у дар та розпорядилася ними на власний розсуд, що, за позицією кадрової комісії, не відповідає встановленим стандартам доброчесності.
86. Отже, за змістом спірного рішення кадрова комісія не перебирала на себе повноваження Національного агентства з питань запобігання корупції щодо перевірки декларації чи здійснення моніторингу способу життя. Натомість, на підставі дослідження матеріалів атестації та наданих під час співбесіди пояснень прокурора, з`ясовувала обставини, які мають значення для оцінки відповідності прокурора критерію доброчесності. 
87. Проте суди попередніх інстанцій не надали оцінки висновкам кадрової комісії у цій частині крізь призму критеріїв доброчесності.
88. Крім того, судами не враховано, що позивачем не заперечуються наявність виявлених комісією фактів, зазначених в оскаржуваному рішенні, та на підставі яких членами кадрової комісії зроблені відповідні висновки.
89. Таким чином, Верховний Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили всі обставини, які містять інформацію щодо предмета доказування та дають змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
90. Верховний Суд наголошує, що за правилами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
91. Ураховуючи викладене, Верховний Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій не вжили усіх, визначених законом, заходів та не встановили усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим дійшли передчасних висновків по суті справи. 
92. Водночас, в силу положень статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, їх встановлення судом касаційної інстанції не допускається.
93. З приводу оскаржуваних у цій справі додаткового рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024, якими вирішено заяву позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, Суд виходить з такого. 
94. Відповідно до частин першої та другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
95. Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
96. Пунктом 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
97. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України).
98. З аналізу наведених норм випливає, що ухвалене додаткове рішення у справі є невід`ємною частиною рішення у справі, яким вирішено спір. Остаточне вирішення питання щодо стягнення судових витрат за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відбувається після остаточного вирішення справи по суті. 
99. Оскільки за результатами розгляду касаційних скарг у справі встановлено порушення судами норм процесуального права, що є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд, вирішення питання щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката, яка заявлена позивачем, має бути розглянута судами під час нового розгляду справи.
100. З наведених підстав, Верховним Судом не аналізуються і доводи касаційних скарг про порушення судами норм статті 235 Кодексу законів про працю України в частині неправильного розрахунку судами суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь позивача. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
101. Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
102. Оскільки судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
103. При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення. 
Висновки щодо розподілу судових витрат 
104. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 139, 327, 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Офісу Генерального прокурора та Черкаської обласної прокуратури задовольнити частково. 
2. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2023, додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 у справі № 580/3737/23 скасувати.
3. Справу № 580/3737/23 направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції - Черкаського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко 

Судді А.Г. Загороднюк 

О.Р. Радишевська