ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 280/7618/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року у справі № 280/7618/25 (суддя Прасов О.О., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.07.2025 за №48/в, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги; 
- зобов`язати Міністерство оборони України (далі відповідач) призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог Закону України №2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" затвердженим 25.12.2013 постановою Кабінету Міністрів України №975.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року у даній справі позовні вимоги позивача було задоволено частково. Так, суд:
- визнав рішення Міністерства оборони України, прийняте у формі протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 04.07.2025 за №48/в протиправним та скасував його у частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги;
- зобов`язав Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими документами про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю старшого сержанта ОСОБА_2 та прийняти нове рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Також судом було вирішено питання розподілу судових витрат та стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн. 00 коп.
Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в ході службового розслідування встановлено факт самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем ОСОБА_2 , а саме нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану. В діях військовослужбовця вбачаються ознаки злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, або відповідно до статті 172-11 КУпАП - адміністративного правопорушення. Сам факт перебування вдома, де він і помер, підтверджує безпідставну відсутність ОСОБА_2 на службі; дозволу на залишення місця проходження військової служби ОСОБА_2 командуванням частини не надавалось. Відповідач вважає, що судом першої інстанції надано неправильну оцінку доказам та обґрунтуванням відповідача на підтвердження правомірності прийняття спірного рішення.
Позивач подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві просить залишити оскаржене відповідачем рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. У відзиві звертає увагу суду на відсутність доказів вчинення ОСОБА_2 кримінального або адміністративного правопорушення, а також на встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_3 постановою ВЛК, та протоколом засідання 20 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України № 1531 від 28 серпня 2023 рок, що захворювання старшого сержанта ОСОБА_2 : «Гостра крововтрата. Кровотеча з варикозно розширених вен стравоходу. Цироз печінки неуточнений», що послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , - ЗАХВОРЮВАННЯ І ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. Відповідно, вважає безпідставною відмову комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, у призначенні та виплаті їй одноразової грошової допомоги. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Військовослужбовець за мобілізацією ОСОБА_2 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_4 28.02.2022 та проходив військову службу у лавах ЗСУ по 12.04.2023.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2023 №118 старшого сержанта ОСОБА_2 , колишнього командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 виключено зі списків особового складу військової частини та знято з усіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю з 12 квітня 2023 року.
Зважаючи на наявність правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України від 20.12.91 № 2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та у спосіб, визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 25.12.2013 № 975, позивач звернулась із заявою до Міністерства оборони України з проханням призначити одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю чоловіка, що пов`язана з проходженням військової служби. 
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04 липня 2025 року №48/в позивачці було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з огляду на те, що смерть ОСОБА_2 є наслідком вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення, яке містить ознаки самовільного залишення місця служби, а відповідно до статті 16-4 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в таких випадках допомога не виплачується.
Вважаючи відмову у виплаті одноразової грошової допомоги протиправною, позивач звернулася до суду із даним позовом. 
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що справжні причини відсутності ОСОБА_2 у військовій частині або за місцем служби у період з 09.04.2023 до 12.04.2023 не відомі. Військовою частиною НОМЕР_1 матеріали по ОСОБА_2 до правоохоронних органів для вирішення питання щодо внесення відповідних даних до ЄРДР та організації досудового розслідування – не передавались. На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , незважаючи на те що ОСОБА_2 перебував вдома, він не перебував у стані алкогольного сп`яніння. За вказаних обставин, на думку суду, не можна говорити про вчинення ОСОБА_2 кримінального або адміністративного правопорушення.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, враховуючи наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 цієї ж статті 16 визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (пункт 1);
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (пункт 2);

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві (підпункт 3).
Підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Одноразова грошова допомога є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.
Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 № 975, якою затвердив відповідний Порядок (далі - Порядок № 975, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У пунктах 4 та 5 Порядку № 975 визначено аналогічні пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII положення щодо категорій осіб, члени сімей яких набувають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті (загибелі) та аналогічні пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII положення щодо розміру одноразової грошової допомоги, яка виплачується членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Відповідно до 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Підставою для відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги слугувало те, що в діях військовослужбовця, який помер, вбачаються ознаки злочину чи адміністративного правопорушення, а саме - самовільне залишення військової частини або місця служби.
Так, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2023 №78 про результати службового розслідування по факту самовільного залишення місця несення служби військовослужбовцем, ОСОБА_2 був направлений для проходження військово-лікарської комісії 31.12.2022 до військової частини НОМЕР_2 .
16.04.2023 за №557/7371 було отримано відповідь від військової частини НОМЕР_2 , що ОСОБА_2 не звертався до військово-лікарської комісії.
В ході службового розслідування встановлено факт самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем ОСОБА_2 09.04.2023 року, а саме нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану (а.с. 14).
Цим наказом наказано у зв`язку зі смертю військовослужбовця не передавати матеріали до правоохоронних органів для вирішення питання щодо внесення даних до ЄРДР та організації досудового розслідування. 
Труп ОСОБА_2 було виявлено за адресою: АДРЕСА_1 , тобто не у місці розташування військової частини.
Відповідач стверджує, що дозволу на залишення місця проходження військової служби ОСОБА_2 командуванням частини не надавалось. Доказів зворотнього суду не надано.
Позивач не надала суду доказів оскарження наказу про затвердження результатів службового розслідування по факту самовільного залишення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_2 .
Цей наказ був чинним на момент прийняття відповідачем спірного рішення – 04.07.2025 року, встановлені під час розслідування факти і було покладено в основу прийняття протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги.
Відсутність доказів порушення кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення по встановленому факту самовільного залишення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 пов`язана із фактом смерті останнього.
Посилання суду та позивача на довідку від 12.04.2024 за №243 (а.с. 19) є помилковими, оскільки інформація в цій довідці про участь ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України в м. Авдіївка Донецької області, не спростовує висновків службового розслідування, оскільки за цією довідкою підтверджено, що він приймав безпосередню участь у захисті України серед інших, у період з 24.02.23 по 09.04.2023, а згідно наказу №78 від 16.04.2023 відсутність ОСОБА_2 у військовій частині виявлено саме 09.04.2023 та більше ніж три дні після цього.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає ознак протиправності спірного рішення відповідача, відповідно, відсутні підстави для його скасування.
Інші позовні вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимоги про скасування спірного рішення відповідача.
Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, підстави для розподілу судових витрат та стягнення на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу також відсутні.
Доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження. Рішення суду першої інстанції слід скасувати через невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, та ухвалити нове судове рішення про відмову позивачу у задоволенні її позовних вимог.
Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.3 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року у справі № 280/7618/25 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, за виключенням випадків передбачених цим пунктом.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак