Справа №295/5278/26
Категорія 69
2/295/3516/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючої судді Стрілецької О.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом, поданим представником ОСОБА_1 – адвокатом Чайковською Руженою Анатоліївною, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, 
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог:
Адвокат Чайковська Р.А. звернулась з позовом в інтересах ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.03.2026 і до досягнення дитиною повноліття. 
Позов обгрунтований тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , 2009 року народження. Неповнолітня дитина проживає разом з батьком та повністю знаходиться на його утриманні, мати хлопчика самоусунулась від виконання обов`язків з належного утримання та виховання сина. 
Адвокат Чайковська Р.А. зазначає, що між сторонами не досягнута угода про добровільну сплату аліментів на утримання сина. Відповідачка фізично здорова та працездатна, аліменти нікому не сплачує, непрацездатних батьків не утримує, отже має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини.
ІІ. Процедура та позиція сторін
Відповідно до ухвали суду від 27.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 

06.05.2026 відповідачка засобами електронного зв`язку на електронну пошту суду направила заперечення проти позовних вимог (а. с. 36), в яких вказала, що позивач у позовній заяві виклав недостовірну інформацію про її відсутність у житті сина та ненадання в добровільному порядку матеріальної допомоги дитини. 
ОСОБА_2 зазначила, що фактично проживає за межами території України – у Федеративній Республіці Німеччина, відсутність регулярного спілкування із сином обумовлена конфліктними відносинами між нею та позивачем, тим, що позивач обмежує доступ синові до засобів зв`язку, блокуючи контакти з матір`ю.
Крім того, у запереченнях відповідачка вказала, що по можливості надає матеріальну допомогу сину у вигляді грошових переказів на його банківську карту та забезпечує сина необхідними речами.

18.05.2026 від представника відповідача - адвоката Мамонової В.М. через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву (а. с. 91-92), до якого долучений відзив на позовну заяву (а. с. 93-94). 
Клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву представник відповідача обгрунтовує наявністю поважних причин, вказує, що ОСОБА_2 фактично проживає на території Федеративної Республіки Німеччина, копію позовної заяви з додатками не отримувала, оскільки поштова кореспонденція направлялась їй за зареєстрованим місцем проживання в Україні. Адвокат посилається на те, що відповідачці стало відомо про відкриття провадження у справі після того як закінчився строк, встановлений судом, для подання відзиву на позовну заяву.
У частині 2 статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. 
З огляду на положення ст. 178 ЦПК України строк для подання відзиву на позовну заяву - є процесуальним строком, який встановлюється судом.
Дослідивши клопотання, подане представником відповідача про поновлення процесуального строку, суд вважає за можливе визнати поважними причинами, з яких відповідачка пропустила строк для подання відзиву на позовну заяву, оскільки вона проживає за кордоном, у зв`язку з чим обмежена у процесуальних можливостях, несвоєчасно отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі, що є підставою для продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.
У відзиві на позовну заяву адвокат Мамонова В.М. вказала, що відповідачка не заперечує свого обов`язку з утримання спільної з позивачем дитини, готова брати участь в її матеріальному забезпеченні.
Просила при визначенні розміру аліментів врахувати, що ОСОБА_2 надавала і надає матеріальну допомогу сину в добровільному порядку шляхом здійснення грошових переказів та придбання необхідних речей.
У відзиві на позов представник відповідача просила врахувати матеріальне становище сторін, витрати ОСОБА_2 на проживання за кодоном, відсутність у неї на праві власності власного житла в Україні.
Крім того, адвокат Мамонова В.М. зазначила, що син сторін проживає з батьком та його співмешканкою, які чинять тиск на хлопчика, а також на неї у листуванні у месенджерах, що виражається у блокуванні контактів з Вадимом, образливих висловлюваннях та приниженнях гідності дитини, погрозах та нецензурною лайкою стосовно відповідачки, яка вимушена звертатись до державних органів, які уповноважені здійснювати захист прав дітей.

19.05.2026 адвокат Мамонова В.М направила клопотання про приєднання доказів, до якого долучила скріншоти переписки ОСОБА_2 із сином та скріншоти звернення відповідачки до поліції, до освітнього омбудсмена з приводу неправомірних дії батька та його співмешканки (а. с. 98 - 130).
Відповідно до ухвали суду від 25.05.2026 частково задоволено клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Мамонової В.М., витребувано з Головного управління Державної податкової служби України в Житомирській області відомості про доходи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 01.01.2025 по дату надання інформації; витребувано у ОСОБА_2  відомості про її доходи за період з 01.01.2025 по дату надання інформації. Водночас відмовлено у задовленні клопотання у частині витребування зі Служби у справах дітей Житомирської міської ради акта обстеження умов проживання та виховання неповнолітнього ОСОБА_1 , оскільки вказана інформація не входить до предмету доказування у межах заявленої вимоги про стягнення аліментів (а. с. 137).

08.06.2026 на виконання вимог ухвали суду від 25.05.2026 з Головного управління Державної податкової служби України в Житомирській області надійшла відповідь про відсутність в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків інформації про джерела/суми нарахованого доходу, які отримував ОСОБА_1 у період з 01.01.2025 по 30.04.2026 (а. с. 144).
24.06.2026 відповідачу та її представнику було надіслано нагадування, що на виконання вимог ухвали суду від 25.05.2026 про витребування доказів відповідач не надала докази (а. с. 146). 
29.06.2026 адвокат Мамонова В.М. на виконання вимог ухвали суду від 25.05.2026 направила відповідь, що у ОСОБА_2 відсутні будь-які доходи за період з 01.01.2025, оскільки відповідачка не працює, перебуває на утриманні свого чоловіка, на підтвердження викладеного до клопотання долучила докази - документи, складені іноземною мовою (а. с. 150-159), які не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони подані без перекладу, що унеможливлює ознайомитися з їх змістом, а також всупереч ч. 9 ст. 83 ЦПК України до клопотання не долучені докази направлення документів стороні позивача. 
ІІІ. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується змістом копії свідоцтва про народження (а. с. 6). 
Неповнолітня дитина - ОСОБА_4 зареєстрований та проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8).
ІV. Законодавство, що підлягає застосуванню
Статтею 27 Конвенції про права дитини передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частина 1 статті 183 Сімейного кодексу України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
V. Оцінка суду
Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо.
Неповнолітня дитина ОСОБА_4 проживає разом з батьком, мати хлопчика проживає за кордоном, що не заперечувалось сторонами у письмових поясненнях.
Відповідач є матір`ю неповнолітнього сина та нарівні з батьком зобов`язана утримувати його до досягнення повноліття. Позивач посилається на те, що домовленість між батьками щодо виконання цього обов`язку відсутня, відповідач зазначені доводи не спростувала, що є підставою для задоволення вимоги позивача про стягнення аліментів.
Суд не бере до уваги аргументи відповідачки, що вона добровільно перераховує кошти сину на його картковий рахунок, купує і передає йому речі, оскільки це не звільняє її від обов`язку домовитись з позивачем, в якому порядку сторони братимуть участь у матеріальному забезпеченні дитині. Перерахування коштів безпосередньо на карту сина, який є неповнолітнім, не змінює ту обставину, що повнолітні батьки забезпечують дитину всім необхідним, беруть участь у раціональному розподілі витрат на різні потреби дитини. 
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 у певній мірі бере участь в утриманні сина, проте домовленість між сторонами з цього приводу відсутня. Судом не встановлено, що відповідачка регулярно на постійній основі за домовленістю із батьком, з яким хлопчик проживає, бере участь у фінансових витратах для забезпечення щоденних побутових потреб дитини таких як - харчування, сезонне забезпечення одягом, шкільним приладдям, лікарськими препаратами, розвиток здібностей тощо.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_5 просила при визначенні розміру аліментів встановити справедливий розмір з урахуванням матеріального становища обох батьків та потреб дитини, а не лише формально застосувати частку 1/4 від доходу без дослідження реальних обставин справи, просила врахувати її матеріальне становище як особи, яка проживає і працює за кордоном і несе витрати на проживання в іншій країні.
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.
За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Проте, всупереч наведеним нормам процесуального закону відповідачка не надала суду докази для підтвердження тих обставин, на які вона посилалась у відзиві на позовну заяву, зокрема, відповідачка не надала докази на підтвердження її заробітку та витрат, які вона несе за кордоном. При цьому, у поясненнях, які надійшли до суду 29.06.2026 її представник зазначила, що ОСОБА_2 з 01.01.2025 не працює і знаходиться на утриманні свого чоловіка (а. с. 148), а відтак суд позбавлений процесуальної можливості надати оцінку таким доказам.
Також суд зазначає, що у письмових заявах по суті справи відповідачка також не вказала перелік витрат, які повинні нести батьки для забезпечення належного розвитку та утримання дитини, не обгрунтувала потреби власного сина в їх грошовому виразі, що могло б вплинути на розмір аліментів, які підлягають стягнення.
При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, враховує те, що відповідачка є молодою особою працездатного віку, відсутність відомостей про незадовільний стан її здоров`я, відсутність відомостей про наявність інших утриманців, відповідно до ст. 181 СК України правом заявити вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача чи в твердій грошовій сумі наділений саме позивач, дитина проживає з батьком, а тому з метою забезпечення прав неповнолітньої дитини на належне утримання, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідачки на утримання сина в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до її повноліття, позовні вимоги суд визнає обгрунтованими, таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Разом з тим, суд вважає, що відповідачка не довела на підставі належних та допустимих доказів, які долучені до матеріалів справи, неможливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів щомісячно. 
Також суд звертає увагу відповідачки, що під час вирішення спору про стягнення аліментів не підлягають дослідженню і встановленню обставини щодо можливого вчинення позивачем перешкод у спілкуванні відповідачки із сином, оскільки вони не входять до предмета доказування у межах заявлених позовних вимог про стягнення аліментів.
Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що у разі, якщо позивач чинить перешкоди їй у вихованні сина, вона має право у порядку ст. 158, 159 СК України звернутися до органу опіки та піклування або із позовною заявою до суду для захисту порушених прав.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
VI. Розподіл судових витрат
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору.Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 280, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В :
Позов задоволити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття, починаючи з 26.03.2026.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 гривень.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Представник позивача: адвокат Чайковська Ружена Анатоліївна, робоча адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .
Представник відповідача: адвокат Мамонова Вікторія Миколаївна, робоча адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Фонтене-Су-Буа, 6.

Суддя О.В. Стрілецька